Справа № 766/3117/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна про усунення перешкод в користуванні майном та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

21 лютого 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні майном та визначення порядку користування земельною ділянкою, у якому просили:

- скасувати запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, зазначеного літ. «Ж» - санвузол, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 майном, що знаходиться на праві приватної, спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання відповідачів привести до відповідних розмірів об`єкт нерухомого майна, зазначеного у технічному паспорті на індивідуальне житлове домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 - санвузол;

- визначити між сторонами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 23 лютого 2022 року провадження у справі не відкрито.

21 лютого 2022 року позивачі звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 до постановлення рішення у справі.

В обґрунтування необхідності вчинення наведеної процесуальної дії зазначили, що між сторонами виник спір щодо встановлення реальної частини домоволодіння, яка належить кожному з них, та визначити порядок користування земельною ділянкою. Вважають, що власники, вправі користуватися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належить їм. Враховуючи, що час розгляду справи по суті, тривалість якого може займати рік і більше, у зв`язку із завантаженістю суду та запровадженням карантину, позивачі змушені звернутися із заявою про забезпечення позову. Вказують, що визначений позивачем порядок та обсяг забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог є повністю виправданим.

Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду заява з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.02.2022 року передана головуючому судді 22.02.2022 року.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Обставин для застосування ч. 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову, зокрема є накладення арешту на майно.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, необхідно врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

ВП ВС у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказала, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

За загальним правилом забезпечення позову може стосуватися не будь-якого майна, а лише того, право на яке стверджується відповідними доказами.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 до постановлення рішення у справі.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний №301164770 від 23.02.2022 року співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 є:

- 1/2 частина ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.02.2022 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Солоцьким Д.О.;

- ј частина ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.09.2017 року Другою Херсонською ДНК та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2022 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Живцовою Н.М.;

- ј частина ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 07.04.2009 року приватним нотаріусом м. Херсона Скульським А.А.

Таким чином, при вирішенні питання про наявність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову встановлено, що відповідачі не є власниками спірного майна, відносно якого позивачі просять вжити такі заходи.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на конкретне майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, Ѕ частина якого належить ОСОБА_6 , який у свою чергу не є учасником справи.

За таких обставин, враховуючи недоведеність заявником тієї обставини, що майно, відносно якого заявник просить застосувати заходи забезпечення позову, а саме: домоволодіння АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві власності відповідачам у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та того, що невжиття заходів забезпечення позову у даній цивільній справі зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, з урахуванням обраного позивачами способу захисту, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню.

За приписами ч. ч. 7, 11 ст. 153 ЦПК України вирішуючи питання про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст. 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна про усунення перешкод в користуванні майном та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Роз`яснити заявникам, що відмова у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 23.02.2022 року.

Суддя Є.М. Булах