Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1867/19
Провадження № 2/553/25/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Бідній Л.В., Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29.04.2006 року перебував з відповідачем в шлюбі, який розірваний 14.03.2019 року в органах РАЦС. Під час шлюбу у 2007 році ними з відповідачем спільно придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем та яку він оцінює в 1680000 грн. Крім того, придбано меблі та побутову техніку на загальну суму 310000 грн., в тому числі: домашній кінотеатр "Yamaha" вартістю 8000 грн. 00 коп., телевізор "Pioneer" діагональ 51 вартістю 12000 грн. 00 коп., телевізор "Samsung" діагональ 51 вартістю 28000 грн. 00 коп., пральну машинку "Gorenie" об`єм 4,5 л. вартістю 5000 грн. 00 коп., холодильник "Samsung" вартістю 6000 грн. 00 коп., кавоварку "Saeco" вартістю 21000 грн. коп., мікрохвильову піч вартістю 2000 грн., холодильник вартістю 3000 грн. 00 коп., кулер "Latfrost" вартістю 2500 грн. 00 коп., хлібопічку "Elenberg" вартістю 500 грн. 00 коп., кавоварку "Saeco Vienna edition 4" вартістю 5000 грн. 00 коп., кавовий апарат "Nescafe" вартістю 5000 грн. 00 коп., барну стійку (дерево) вартістю 32000 грн. 00 коп., диван шкіряний (бежевого кольору) вартістю 28000 грн. 00 коп., мультиварку "PHILIPS" вартістю 2000 грн. 00 коп., пилосос "Zelmer" вартістю 4000 грн. 00 коп., стіл кухонний скляний зі стільцями вартістю 5000 грн. 00 коп., набір кухонних меблів вартістю 20000 грн. 00 коп., шафу купе (6 відділень) вартістю 10000 грн. 00 коп., холодильне обладнання "Carrier 220W" вартістю 30000 грн. 00 коп., холодильне обладнання "Hitec 380W" вартістю 81000 грн. 00 коп. Після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного набутого майна чи компенсації.

Просить припинити право спільної сумісної власності на побутову техніку та меблі, а саме: домашній кінотеатр "Yamaha", телевізор "Pioneer" діагональ 51, телевізор "Samsung" діагональ 51, пральну машинку "Gorenie" об`єм 4,5 л, холодильник "Samsung", кавоварку "Saeco", мікрохвильову піч, холодильник, кулер "Latfrost", хлібопічку "Elenberg", кавоварку "Saeco Vienna edition 4", кавовий апарат "Nescafe", барну стійку (дерево), диван шкіряний (бежевого кольору), мультиварку "PHILIPS", пилосос "Zelmer", стіл кухонний скляний зі стільцями, набір кухонних меблів, шафу купе (6 відділень), холодильне обладнання "Carrier 220W", холодильне обладнання "Hitec 380W", - залишивши їх у власність відповідачу; присудити ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_4 компенсацію в розмірі ринкової вартості побутової техніки та меблів, що знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 , в сумі 155000 грн. 00 коп.; присудити ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 120,5 кв.м, житловою площею 62,1 кв.м, що складається з: коридору "1" площею 9,4 кв.м, санвузла "2" площею 2,5 кв.м, кухні "3" площею 16,3 кв.м, кімнати "4" площею 28,1 кв.м, холу "5" площею 14,9 кв.м, кладової "6" площею 2,0 кв.м, коридору "7" площею 2,3 кв.м, санвузла "8" площею 5,4 кв.м, кімнати "9" площею 19,2 кв.м, кімнати "10" площею 14,8 кв.м, лоджії площею 5,6 кв.м, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру.

Ухвалою від 13.08.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_4 надала суду відзив на позов, в якому вказує, що заперечує проти задоволення позову з підстав необґрунтованості та безпідставності заявлених позовних вимог. Вказала, що квартира АДРЕСА_1 придбана нею відремонтованою, з побутовою технікою та меблями, окрім бару та дивану, за особисті кошти, а не спільні кошти подружжя. Вказана квартира була передана в іпотеку згідно іпотечного договору з ВАТ "Державний ощадний банк України" від 0405.2007 року, укладеного нею у зв`язку з укладенням кредитного договору з ВАТ "Державний ощадний банк", на підставі якого вона отримала кошти в сумі 333300 грн. 00 коп., які погашала особисто за рахунок особистих коштів, отриманих на підставі попереднього договору з передачею авансових платежів від 30.04.2007 року. Доказів придбання квартири за спільні кошти позивачем не надано. Також вказала, що відповідно до договору поставки № 112 від 16 липня 2008 року нею було придбано в салоні-магазині "Еліт Стиль" бар та диван б/у, матеріал МДФ, шкіра, ціна продажу 8500 грн. Зазначила, що не погоджується з наведеним у позовній заяві меблів та побутової техніки, які придані в шлюбі, ними з ОСОБА_5 придбано лише барну стійку та шкіряний диван, вартість яких істотно завищено, не повідомлено суд про те, що ці речі купувалися не новими.

Разом з відзивом на позов відповідач ОСОБА_4 надала суду зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 120,5 кв. м, житловою площею 62,1 кв. м, яка складається з: коридору "1" площею 9,4 кв.м, санвузла "2" площею 2,5 кв.м, кухні "3" площею 16,3 кв.м, кімнати "4" площею 28,1 кв.м, холу "5" площею 14,9 кв.м, кладової "6" площею 2,0 кв.м, коридору "7" площею 2,3 кв.м, санвузла "8" площею 5,4 кв.м, кімнати "9" площею 19,2 кв.м, кімнати "10" площею 14,8 кв.м, лоджії площею 5,6 кв.м, - особистою приватною власністю ОСОБА_4 , припинивши право спільної сумісної власності; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/2 частину ринкової вартості транспортного засобу марки "Mercedec-benz", модель 208D, рік випуску 1998, п. місяць 2, колір зелений, шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ - вантажний фургон, особливі відмітки - Св. КХС779804 20.12.2005 Біржова угода ТЗ - /68/852 12.08.2006, власник - ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 12 серпня 2006 року), який являється об`єктом спільної сумісної власності; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину об`єкту спільної сумісної власності, а саме: транспортний засіб марки "Mitsubishi Pajero Wagon", тип - загальний легковий, універсал В, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , дата реєстрації 14.09.2017 року, рік випуску 2008, власник ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ), припинивши право спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 11.09.2019 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

02.10.2019 року позивач ОСОБА_3 надав відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , в якому просив відмовити в повному обсязі в її задоволенні, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу з передачею авансових внесків від 30.04.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та її зятем ОСОБА_6 , є нікчемним та не створює ніяких юридичних наслідків з огляду на недотримання форми укладення та посвідчення договору та не може бути доказом набуття ОСОБА_4 грошових коштів в особисту власність. Подані ОСОБА_4 докази свідчать про відсутність реальних намірів провести купівлю-продажу частини будинку та спростовують передачу грошей за цей договір. ОСОБА_4 в зустрічному позові заявляє про придбання у спільну сумісну власність автомобілів "Mercedec-benz" та "Mitsubishi Pajero", тим самим визнає ведення спільного господарства, побуту з позивачем та отримання спільних доходів від торгівельної діяльності. Крім того, в 2009 році за спільні кошти ними придбаний автомобіль "ЗАЗ-DAEWOO Lanos", який зареєстровано за ОСОБА_4 , що свідчить про наявність і достатність спільних коштів для придбання квартири у спільну власність. Вказує, що квартира була придбана без меблів та побутової техніки, що підтверджується фотографіями та відеозаписом святкування входин. Техніка, про яку вказує ОСОБА_4 , не включена і до договору купівлі-продажу квартири, її частина - холодильне обладнання Hitec, холодильне обладнання Carrier 220 W - використовувалася в спільній торгівлі на складі центрального ринку м. Полтави. Автомобіль "Mercedec-benz", зареєстрований за ОСОБА_4 , в лютому 2009 році вона запропонувала продати його, домовилась з покупцем та отримала від нього попередню оплату, що підтверджується фотографією її особистої відмітки у блокноті, документальне оформлення відчуження має відбутись після повного розрахунку з ОСОБА_4 , у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього 1/2 частини вартості вказаного транспортного засобу є безпідставними. Також зазначив, що при розлучені ними була досягнута згода щодо подальшого розпорядження автомобілями, а саме: коштами від продажу автомобіля "Mercedec-benz" та автомобіль "ЗАЗ-DAEWOO Lanos" ОСОБА_4 залишає собі, а йому у власність залишається автомобіль "Mitsubishi Pajero". Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 у повному обсязі.

18.12.2019 року позивач ОСОБА_3 надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій фактично доповнив свої позовні вимоги вимогами про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 1/2 ринкової вартості легкового автомобіля "3A3-DAEWOO LANOS", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_7 , припинивши право спільної сумісної власності на автомобіль.

Ухвалою суду від 10.01.2020 року за клопотанням позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_7 по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення ринкової вартості спірних автомобілів "ЗАЗ-DAEWOO Lanos", 2006 року випуску, держ. номер НОМЕР_6 , та "Mercedec-benz", модель 208D, держ. номер НОМЕР_8 , 1998 року випуску, виконання якої доручено судовому експерту Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса. Провадження по справі зупинене на час проведення експертизи.

16 червня 2020 року до суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи № 158/159 від 24.03.2020 року, виконаний судовим експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Ухвалою суду від 17 червня 2020 року провадження по справі поновлено.

Згідно з ухвалою суду від 22.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року клопотання відповідача ОСОБА_4 про призначення автотоварознавчої експертизи від 07.02.2022 року та клопотання відповідача ОСОБА_4 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи від 07.02.2022 року залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Листопад Н.А. позовні вимоги ОСОБА_8 підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 просили відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву, у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Новікова М.О. в судовому засіданні пояснили, що визнають позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 в порядку поділу майна вартості 1/2 частини автомобіля "3A3-DAEWOO LANOS", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , проти задоволення інших позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов, зустрічний позов ОСОБА_4 просили задовольнити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_3 та позовні вимоги ОСОБА_4 за зустрічним позовом, а також їхні заперечення проти позовних вимог кожного з них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку ( доходу).

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

При цьому, виходячи з норми ч 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, частки подружжя у праві власності на спільно набуте ними майно мають визначатись з урахуванням вартості такого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 29.04.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 14.03.2019 року згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 , виданого 14.03.2019 року Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

В період перебування у шлюбі придбано ряд рухомого та нерухомого майна.

Так, позивач ОСОБА_3 вказував на те, що ними з ОСОБА_4 під час шлюбу за спільні кошти придбано побутову техніку та меблі, в тому числі: домашній кінотеатр "Yamaha", телевізор "Pioneer", телевізор "Samsung", пральна машинка "Gorenie" об`єм 4,5 л, холодильник "Samsung", мікрохвильова піч, холодильник, кулер "Latfrost", хлібопічка "Elenberg", барна стійка (дерево), диван шкіряний бежевого кольору, мультиварка "PHILIPS", пилосос "Zelmer", стіл кухонний скляний зі стільцями, набір кухонних меблів, шафа-купе (6 відділень); кавоварка "Saeco", кавоварка "Saeco Vienna edition 4", кавовий апарат "Nescafe", холодильне обладнання "Carrier 220W", холодильне обладнання "Hitec 380W".

На підтвердження факту перебування у їхньому користуванні усіх вищезазначених речей позивач надав суду зроблені ним фотокартки.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорювала факт придбання в період шлюбу та за спільні кошти з ОСОБА_3 наступних речей: домашній кінотеатр "Yamaha", телевізор "Pioneer", телевізор "Samsung", пральна машинка "Gorenie" об`єм 4,5 л, холодильник "Samsung", мікрохвильова піч, холодильник, кулер "Latfrost", хлібопічка "Elenberg", барна стійка (дерево), диван шкіряний бежевого кольору, мультиварка "PHILIPS", пилосос "Zelmer", стіл кухонний скляний зі стільцями, набір кухонних меблів, шафа-купе (6 відділень). Підтвердила, що вони перебувають в даний час у приміщенні квартири, де вона проживає, за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 вказала, що на час звернення позивача до суду з позовом та, відповідно, на час вирішення спору кавоварки "Saeco", яка раніше перебувала в квартирі, вже не існує, а кавоварка "Saeco Vienna edition 4", кавовий апарат "Nescafe", холодильне обладнання "Carrier 220W", холодильне обладнання "Hitec 380W" перебувають в її тимчасовому користуванні в місці, де вона здійснює підприємницьку діяльність в кіоску на Центральному ринку м. Полтави, надані їй іншими особами для використання в роботі, не є її власністю та, відповідно, не можуть бути визнані спільним майном подружжя і не підлягають поділу.

Вказані твердження відповідача ОСОБА_4 не спростовані в ході судового розгляду справи позивачем шляхом надання належних та допустимих доказів, ним не надано суду жодних доказів на підтвердження факту придбання кавоварки "Saeco Vienna edition 4", кавового апарату "Nescafe", холодильного обладнання "Carrier 220W", холодильного обладнання "Hitec 380W".

Згідно з листом Споживчого товариства "Міськоопринкторг" за вих. № б/н від 16.06.2021 року, адресованим адвокату ОСОБА_9 , повідомлено, що між СТ "Міськоопринкторг" та ФОП ОСОБА_4 01.01.2020 року укладено Договір оренди торгівельного місця. Термін дії договору до грудня 2022 року. Договір оренди холодильної установки та стаціонарної кавомашини товариство з ФОП ОСОБА_4 не укладало.

Відповідно до п. 1.1 договору найму (оренди) площі торгівельного місця на Центральному ринку м. Полтави (типовий) від 01.01.2020 року, укладеного між Споживчим товариством "Міськоопринкторг" та ФОП ОСОБА_4 , Наймодавець передає, а Наймач приймає у тимчасове платне користування площу торгівельного місця, яке розташоване на Центральному ринку, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа найму становить 31,2 кв.м. Торгівельне місце передається у тимчасове платне користування.

Крім того, 01.01.2020 року між Споживчим товариством "Міськоопринкторг" та ФОП ОСОБА_4 підписано акт приймання-передачі орендної площі до Договору № 32 найму (оренди) торгівельного місця Центрального ринку м. Полтави від 01.01.2020 року, відповідно до якого Наймодавець передав, а Наймач прийняв у тимчасове платне користування відповідно до вимог Договору найму (оренди) площі торгівельного місця Центрального ринку м Полтава торгівельну площу в розмірі 31,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, не викликає сумніву той факт, що зазначені вище документи стосуються правовідносин відповідача ОСОБА_4 як ФОП з СТ "Міськоопринкторг" в період після 01.01.2020 року, тоді як сторони у справі припинили подружні відносини ще у 2019 році, а з серпня 2019 року в провадженні суду перебуває даний спір про поділ спільного майна подружжя.

Відтак, договір найму (оренди) площі торговельного місця, акт-приймання передачі орендної площі від 01.01.2020 року та лист СТ "Міськоопринкторг" від 16.06.2021 року не можуть бути визнані належними доказами у справі, оскільки не стосуються спірних правовідносин до 2019 року, а наявні у цих документах відомості не доводять та не спростовують обставини, що підлягають доказуванню у даній справі.

Таким чином, в ході судового розгляду справи не доведено, що на час вирішення спору у володінні однієї зі сторін перебуває кавоварка "Saeco", а також те, що кавоварка "Saeco Vienna edition 4", кавовий апарат "Nescafe", холодильне обладнання "Carrier 220W", холодильне обладнання "Hitec 380W" перебувають у власності позивача чи відповідача, у зв`язку з чим суд вважає, що відсутні підстави для визнання його спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та, відповідно, для його поділу.

При цьому, доводи ОСОБА_4 про те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана разом з меблями, підтвердження не знайшли, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин нею суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступного рухомого майна: домашній кінотеатр "Yamaha", телевізор "Pioneer", телевізор "Samsung", пральна машинка "Gorenie" об`єм 4,5 л, холодильник "Samsung", мікрохвильова піч, холодильник, кулер "Latfrost", хлібопічка "Elenberg", барна стійка (дерево), диван шкіряний бежевого кольору, мультиварка "PHILIPS", пилосос "Zelmer", стіл кухонний скляний зі стільцями, набір кухонних меблів, шафа-купе (6 відділень), - та, відповідно, обґрунтованість відповідних позовних вимог ОСОБА_3 .

При зверненні до суду з позовними вимогами про поділ меблів та побутової техніки позивач ОСОБА_3 зазначив у позовній заяві вартість такого майна. Відповідач ОСОБА_4 з визначеною ним вартістю цього майна не погодилась, пославшись на її завищення.

Відповідач ОСОБА_4 зазначила, що квартира АДРЕСА_1 придбана нею відремонтованою, з побутовою технікою та меблями, окрім бару та дивану, які як бувші у використанні придбані в салоні-магазині "Еліт Стиль" в 2008 році за 8500 грн.

Відповідно до договору поставки № 112 від 16.07.2008 року, укладеного між ФОП ОСОБА_10 салон магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та ОСОБА_4 (п. 1.1) Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує товар згідно пункту 3 цього Договору. В пунктах 3.1 3.7 вказано, що придбаним товаром є бар + диван б/у, комплектація 1 шт., матеріал МДФ, шкіра, колір ламінір, виробник Китай, ціна без знижки 6120 грн. + 3100 грн., ціна продажу 5500 грн. + 3000 грн. = 8500 грн. При цьому, документів, які підтверджують розрахунок за даним договором суду відповідачем суду не надано.

Не надано позивачем та відповідачем також в ході судового розгляду справи доказів на підтвердження дійсної вартості спірної побутової техніки та меблів на час судового розгляду справи, жодною зі сторін не доведено той факт, що зазначена ними вартість спірного майна відповідає дійсності.

В ході судового розгляду справи сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дійшли згоди щодо порядку поділу спільного майна меблів та побутової техніки визначили вартість зазначеного майна на власний розсуд, при цьому, згоди щодо вартості не досягли. З клопотанням про призначення та проведення по справі судової товарознавчої експертизи сторони не звертались, незважаючи на те, що відповідне право було роз`яснено судом.

Таким чином, під час судового розгляду справи сторонами не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спільно набутого рухомого майна, а саме: домашній кінотеатр "Yamaha", телевізор "Pioneer", телевізор "Samsung", пральна машинка "Gorenie" об`єм 4,5 л, холодильник "Samsung", мікрохвильова піч, холодильник, кулер "Latfrost", хлібопічка "Elenberg", барна стійка (дерево), диван шкіряний бежевого кольору, мультиварка "PHILIPS", пилосос "Zelmer", стіл кухонний скляний зі стільцями, набір кухонних меблів, шафа-купе (6 відділень).

Відповідно, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про залишення усієї сукупності вищезазначеного рухомого майна у власності відповідача з присудженням йому та стягненням з ОСОБА_4 компенсації в розмірі ринкової вартості побутової техніки та меблів, в сумі 155000 грн. 00 коп. і припиненням спільної сумісної власності на це майно, у зв`язку з недоведеністю вартості цього майна.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що поділу підлягає майно з урахуванням його дійсної вартості, суд позбавлений можливості поділити вказане майно між сторонами по справі з урахуванням рівності їх часток у праві спільної власності, що визначаються з огляду на вартість такого майна.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2177, ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 та складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 120,5 кв.м, житловою площею 62,1 кв.м. Продаж зазначеної квартири проведений за 433300 грн., які довірена особа продавця одержала повністю від покупця до підписання цього договору.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" станом на 19.07.2005 року, загальною площею 120,5 кв.м, житловою площею 62,1 кв.м, вона складається з наступних приміщень: коридор (1) площею 9,4 кв.м, санвузол (2) площею 2,5 кв.м, кухня (3) площею 16,3 кв.м, кімната (4) площею 28,1 кв.м, хол (5) площею 14,9 кв.м, кладова (6) площею 2,0 кв.м, коридор (7) площею 2,3 кв.м, санвузол (8) площею 5,4 кв.м, кімната (9) площею 19,2 кв.м, кімната (10) площею 14,8 кв.м, лоджія площею 5,6 кв.м.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" за № 14606367 від 18.05.2007 року за реєстраційним № 11608481, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису: 20057 в книзі: 149, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 18.05.2007 року.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про поділ вказаної квартири між ним та ОСОБА_4 в рівних частинах по 1/2 частині за кожним. Вказував на те, що це нерухоме майно придбане ними з ОСОБА_4 в період шлюбу за спільні кошти частково за їхні власні накопичення, частково - за кредитні кошти, які вони в подальшому спільно погашали та у повному обсязі виплатили ще під час шлюбу та спільного проживання, право власності зареєстроване за ОСОБА_4 з його відома та згоди.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 від 04.05.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А., він перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , дав їй згоду на придбання на її ім`я квартири АДРЕСА_1 за ціну та умовах на її розсуд та передачу її в іпотеку Полтавському обласному управлінню ВАТ "Державний ощадний банк України" в зв`язку з отриманням кредиту на її придбання.

ОСОБА_4 заперечувала факт придбання вказаного нерухомого майна за спільні кошти подружжя, вказувала, що квартира придбана не за власні особисті кошти, наголошувала на тому, що вона в 2006-2007 роках була приватним підприємцем, єдина в сім`ї заробляла кошти, а тому посилання позивача ОСОБА_3 на те, що у них були спільні заощадження, є такими, що не відповідають дійсності.

ОСОБА_3 підтвердив суду, що не був зареєстрований як приватний підприємець, як ФОП в 2006-2007 роках була зареєстрована лише ОСОБА_4 за їхньою спільною домовленістю, відповідно, саме вона подавала до ДПІ м. Полтави податкову звітність від власного імені. Проте фактично вони підприємницьку діяльність вели спільно разом вирішували який товар та в якому обсязі придбавати, разом здійснювали його реалізацію в кіоску на Центральному ринку м. Полтави, він особисто їздив за товаром до м. Києва, самостійно розвантажував його. Кожен день вони працювали разом, зароблені від підприємницької діяльності кошти витрачали спільно на їхню сім`ю. Вказував, що вони для забезпечення ведення підприємницької діяльності неодноразово брали кредити, договори оформлювались на ім`я ОСОБА_4 як ФОП, він же виступав як поручитель.

На підтвердження вищевказаних обставин ОСОБА_3 надав суду копію рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2011 року в справі № 2-1764/11 за позовом ПАТ "ПриватБанк" до ТОВ "Агрокапітал 3000", ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено - стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 76243 грн. 17 коп. в солідарному порядку та по 441 грн. 21 коп. судових витрат.

Також позивач надав суду фотокартки, на яких він зображений в торгівельному павільйоні на ринку та в підсобних приміщеннях поруч з ящиками з фруктами тощо.

Допитані за клопотанням позивача ОСОБА_3 свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснили, що здійснюються підприємницьку діяльність з реалізації товарів на Центральному ринку м. Полтави, де торгувала також сім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які спільно працювали у своєму кіоску, де здійснювали реалізацію овочів та фруктів. Потім вони розлучились і в даний час здійснюють підприємницьку діяльність окремо.

Відповідач ОСОБА_4 заперечувала той факт, що разом з чоловіком ОСОБА_3 спільно працювала у кіоску на ринку, разом з тим підвередила той факт, що він іноді приходив та допомагав їй.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання квартири АДРЕСА_1 особистою власністю, відповідач ОСОБА_4 вказувала про те, що у придбання квартири нею були внесені виключно особисті кошти, в тому числі отримані від доходу від підприємницької діяльності, ОСОБА_3 самостійного доходу не мав, відповідно, свої кошти у придбання квартири не вкладав.

Наявні у справі докази безперечно свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа підприємець, здійснює підприємницьку діяльність на Центральному ринку м. Полтави та в період з 2007 по 2017 рік регулярно подавала до державної податкової служби у м. Полтаві декларації про доходи.

Згідно листа Управління у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області № ФОП/С/6283/ від 20.08.2019 року, адресованого ОСОБА_4 на запит від 15.08.2019 року про отримані доходи за період 2007 - 2017 роки, відповідно декларації про доходи за 2007 рік (від 09.02.08 № 270391) дохід від підприємницької діяльності склав 96000 грн. 00 коп.; відповідно декларації про доходи за 1-ше півріччя 2008 року (від 06.08.02 № 152636) дохід від підприємницької діяльності склав 98000 грн. 00 коп., відповідно декларації про доходи за 2009 рік (від 11.10.10 № 340026) дохід від підприємницької діяльності склав 111000 грн. 00 коп., відповідно декларації про доходи за 2010 рік (від 24.01.11 № 288220) дохід від підприємницької діяльності склав 110000 грн. 00 коп., відповідно декларації про доходи за 2011 рік (від 09.02.12 № 275579) дохід від підприємницької діяльності склав 6500 грн. 00 коп., відповідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік (від 21.01.13 № 100054), податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік (від 10.02.14 № ), податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік (від 09.02.15 № ), податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (від 09.02.16 № ), податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік і від 12.01.17 № ), податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 05.02.18 № 25352) - сума одержаного доходу відсутня.

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_3 з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, в 1998 році ним отриманий дохід від КП "Облжитлопостач" Полтавської обласної ради в розмірі 1663 грн. 37 коп., в 1999 році отриманий дохід від КП "Облжитлопостач" Полтавської обласної ради в розмірі 503 грн. 89 коп., в 2000 році отриманий дохід від ТОВ "Альфа-щит" та ТОВ "Промбудтехкомплекс" в розмірі 1070 грн. 78 коп., в 2001 році отриманий дохід від ТОВ "Промбудтехкомплекс" в розмірі 327 грн. 14 коп., в 2004 році отриманий дохід від ТОВ "Троянда" в розмірі 1091 грн. 00 коп., в 2017 році отриманий дохід від власної підприємницької діяльності в розмірі 9600 грн. 00 коп., в 2018 році отриманий дохід від власної підприємницької діяльності в розмірі 11169 грн. 00 коп.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.12.2019 року 16.08.2017 року ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець, вид діяльності 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

При цьому, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків ОСОБА_3 за період з 1 кварталу 2007 року по 4 квартал 2017 року відсутні інформація про отриманий дохід.

Разом з тим, оцінюючи доводи сторін, наведені в обґрунтування своїх позицій, суд враховує положення ст. 60 СК України, за змістом яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 допомагав своїй дружині ОСОБА_4 у здійсненні нею підприємницької діяльності, у зв`язку з чим приходить до висновку, що отримані від такої діяльності доходи, які використовувались в інтересах їх спільної сім`ї, є спільними коштами подружжя.

Поряд з цим, судом встановлено, що на придбання спірної квартири були використані кошти в сумі 333300 грн. 00 коп., отримані з цією метою в кредит на підставі кредитного договору № 2233/1601, укладеного ОСОБА_4 з ВАТ "Державний ощадний банк" 04.05.2007 року, тобто безпосередньо в день укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до Іпотечного договору від 04.05.2007 року, укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк" та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2181/51 (п. 1.1 1.2), Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання Зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, Предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцеві на праві власності. Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: 3 кімнатна квартира АДРЕСА_1 . Квартира має загальну площу 120,5 кв.м, житлову площу 62,1 кв.м. зі всіма невід`ємними її приналежностями, що стане власністю Іпотекодавця. Зобов`язання Іпотекодавця, що виникає з Договору про іпотечний кредит, а також з цього Договору в тому числі: повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 333300 грн. 00 коп. шляхом здійснення щомісячних платежів у строки та на умовах, зазначених у Договорі про іпотечний кредит; сплатити Іпотекодержателю проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних, на умовах зазначених у Договорі про іпотечний кредит; сплатити Іпотекодержателю комісійні винагороди в порядку, визначеному Договором про іпотечний кредит; відшкодувати Іпотекодержателю витрати, понесені в зв`язку зі зверненням стягнення на Предмет іпотеки та інші витрати, що передбачені законодавством; сплатити на користь Іпотекодержателя штрафні санкції (неустойки, штраф, пеню) у випадку неналежного виконання зобов`язання за Договором про іпотечний кредит та/або за цим Договором; відшкодувати Іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені Іпотекодержателем, втрата ним грошових коштів, а також неодержані ним доходи.

Також, Додатковим договором № 1 до Договору про іпотечний кредит від 04.05.2007 року № 2233/1601 від 28.01.2010 року, укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк" та ОСОБА_4 , п.п. 1.4.4 Договору про іпотечний кредит викладено в новій редакції: починаючи з 28.05.2016 року погашення Кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 4102 грн. 02 коп. кожного місяця шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахунків з рахунків відкритих у ВАТ "Ощадбанк". Останнє погашення кредиту здійснюється Позичальником не пізніше 28.04.2017 року.

Сторони підтвердили в судовому засіданні, що кредит в сумі 333300 грн. 00 коп. погашений у повному обсязі у встановлені в договорі строки в період шлюбу.

На підтвердження погашення кредиту ОСОБА_4 надано суму квитанції, що підтверджують погашення кредиту, а саме: квитанцію № 133 від 27.01.2010 року на суму 1710 грн. 00 коп., № 18.01.2010 року на суму 2000 грн. 00 коп., № 59 від 26.01.2010 року на суму 500 грн. 42 коп., № 60 від 26.01.2010 року на суму 680 грн. 58 коп., № 56 від 18.12.2009 року на суму 2000 грн., № 170 від 11.12.2009 року на суму 2500 грн., № 144 від 15.01.2010 року на суму 1900 грн. 00 коп., від 30.12.2009 року на суму 1000 грн. 00 коп., № 119 від 30.11.2009 року на суму 2000 грн. 00 коп., № 145 від 27.11.2009 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 137 від 24.11.2009 року на суму 1000 грн., № 77 від 22.10.2009 року на суму 860 грн. 00 коп., № 213 від 13.10.2009 року на суму 800 грн. 00 коп., № 18 від 06.11.2009 року на суму 2000 грн. 00 коп. № 158 від 27.10.2009 року на суму 1800 грн. 00 коп., № 128 від 29.09.2009 року на суму 440 грн. 00 коп., № 113 від 30.09.2009 року на суму 1005 грн. 00 коп., № 146 від 12.10.2009 року на суму 500 грн. 00 коп., № 125 від 06.10.2009 року на суму 900 грн. 00 коп., № 8 від 05.08.2009 року на суму 1250 грн. 00 коп., № 106 від 28.08.2009 року на суму 2000 грн. 00 коп., № 73 від 22.09.2009 року на суму 350 грн. 00 коп., № 209 від 17.09.2009 року на суму 300 грн. 00 коп., № 43 від 01.03.2009 року на суму 2500 грн. 00 коп., № 130 від 29.05.2009 року на суму 598 грн. 98 коп., № 131 від 29.05.2009 року на суму 3401 грн. 02 коп., № 142 від 30.04.2009 року на суму 1373 грн. 00 коп., № 143 від 30.04.2009 року на суму 1811 грн. 04 коп., № 94 від 29.04.2009 року на суму 3309 грн. 66 коп., № 256 від 07.04.2009 року на суму 2995 грн. 16 коп., № 257 від 07.04.2009 року на суму 4 грн. 84 коп., № 127 від 27.03.2009 року на суму 3463 грн. 96 коп., № 193 від 10.03.2009 року на суму 3000 грн. 00 коп., № 194 від 10.03.2009 року на суму 6 грн. 43 коп., № 2332 від 27.02.2009 року на суму 348 грн. 43 коп., № 233 від 27.02.2009 року на суму 3151 грн. 57 коп., № 148 від 30.01.2009 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 144 від 28.01.2009 року на суму 3540 грн. 80 коп., № 91 від 05.01.2009 року на суму 5 грн. 00 коп., № 92 від 05.01.2009 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 22 від 28.10.2008 року на суму 3622 грн. 61 коп., № 23 від 28.10.2008 року на суму 2778 грн. 39 коп., № 43 від 28.11.2008 року на суму 3472 грн. 58 коп., № 44 від 28.11.2008 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 107 від 29.11.2008 року на суму 3557 грн. 00 коп., № 39 від 26.09.2008 року на суму 3538 грн. 61 коп., № 40 від 26.09.2008 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 35 від 25.07.2008 року на суму 3725 грн. 04 коп., № 36 від 25.07.2008 року на суму 2774 грн. 96 коп., № 19 від 27.08.2008 року на суму 3692 грн. 05 коп., № 20 від 27.08.2008 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 122 від 27.06.2008 року на суму 2856 грн. 97 коп., № 123 від 27.06.2008 року на суму 3643 грн. 03 коп., № 145 від 27.05.2008 року на суму 3798 грн. 90 коп., № 146 від 27.05.2008 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 178 від 25.04.2008 року на суму 2868 грн. 87 коп., № 176 від 25.04.2008 року на суму 3709 грн. 20 коп., № 177 від 25.04.2008 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 181 від 28.03.2008 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 182 від 28.03.2008 року на суму 3870 грн. 63 коп., № 11 від 27.02.2008 року на суму 2751 грн. 51 коп., № 12 від 27.02.2008 року на суму 3654 грн. 49 коп., № 006000611 від 28.12.2007 року на суму 3987 грн. 12 коп., № 006100621 від 28.12.2007 року на суму 2782 грн. 88 коп., № 148 від 24.01.2008 року на суму 2776 грн. 00 коп., № 149 від 24.01.2008 року на суму 3936 грн. 33 коп., № 000200021 від 21.10.2007 року на суму 4057 грн. 00 коп., № 000300031 від 26.10.2007 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 021502261 від 27.11.2007 року на суму 3891 грн. 24 коп., № 021602271 від 27.11.2007 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 002600281 від 27.09.2007 року на суму 3961 грн. 12 коп., № 002700291 від 27.09.2007 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 018302121 від 27.08.2007 року на суму 4127 грн. 54 коп., № 018402131 від 27.08.2007 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 006900781 від 26.06.2007 року на суму 7000 грн. 00 коп., № 008801041 від 27.07.2007 року на суму 4162 грн. 95 коп., № 008901051 від 27.07.2007 року на суму 2778 грн. 00 коп., № 000100011 від 25.05.2007 року на суму 3000 грн. 00 коп., № 007402186 від 08.05.2007 року на суму 3840 грн. 00 коп., № 024603141 від 04.05.2007 року на суму 3332 грн. 00 коп., № 024703151 від 04.05.2007 року на суму 1811 грн. 04 коп., № 024803161 від 04.05.2007 року на суму 1166 грн. 55 коп.

Довідкою заступника начальника управління з роздрібного бізнесу ПАТ "Державний ощадний банк України" № 12-05/216 від 07.07.2016 року, виданою приватному нотаріусу, Філія Полтавське обласне управління AT "Ощадбанк" повідомила про виконання зобов`язань в повному обсязі позичальником ОСОБА_4 за Кредитною угодою № 2233/1601 від 04.05.2007 року та припинення Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. 04.07.2007 року за реєстровим № 2180. Просила зареєструвати припинення іпотеки на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , за зверненням заявника іпотекодавця ОСОБА_4 , як особи, в інтересах якої припинено обтяження та іпотеку.

Відповідач ОСОБА_4 наполягала на тому, що кредит в сумі 333300 грн. 00 коп. погашала особисто за рахунок особистих коштів, отриманих на підставі попереднього договору з передачею авансових платежів від 30.04.2007 року.

Аналіз змісту квитанцій свідчить, що періодично платежі з погашення кредиту вчиняв ОСОБА_3 . Оцінюючи ж доводи ОСОБА_4 щодо погашення кредиту за рахунок її особистих коштів, суд враховує наступне.

Так, ОСОБА_4 пояснила суду, що після розлучення з першим чоловіком ОСОБА_13 між ними в судовому порядку проведений розподіл житлового будинку по АДРЕСА_5 . Вирішивши придбати спірну квартиру, вона прийняла рішення продати належну їй частину будинку зятю ОСОБА_6 , вони оформили попередній договір, на підставі якого вона авансом отримала в день його укладення 30.04.2007 року 200000 грн., а в подальшому в грудні 2009 року ще 300000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29.03.2004 року в справі № 2-361/04 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_13 про розірвання шлюбу та розподіл майна шлюб, зареєстрований 17.03.1982 року в міському Палаці шлюбів м. Полтави, актовий запис № 479, між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 розірвано, житловий будинок в АДРЕСА_5 розділено між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , визнати право власності кожної із сторін на 1/2 частину.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" за № 5083242 від 16.10.2004 року за реєстраційним № 5083242 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 будинку за адресою: АДРЕСА_5 , номер запису: 15051 в книзі: 109, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 15.10.2004 року.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05.07.2006 року в справі за позовом ОСОБА_13 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_14 , до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_15 , про поділ житлового будинку в натурі позов ОСОБА_13 задоволено виділено ОСОБА_13 на 1/2 частину домоволодіння в житловому будинку АДРЕСА_6 до якої входять: тамбур III площею 2,1 кв.м, сходи IV площею 3,8 кв.м, ванну 1-1 площею 4,7 кв.м, топочна 1-2 площею 3,4 кв.м, господарче приміщення VII площею 15,4 кв.м, тамбур 1-3 площею 2,4 кв.м, передня 1-4 площею 12,3 кв.м, сходи 1-5 площею 2,9 кв.м, сходи 1-6 площею 1,8 кв.м, кухню 1-7 площею 13,9 кв.м, кімнату 1-8 площею 22,1 кв.м, кімнату 1-9 площею 12,3 кв.м. Загальна площа складає 97,1 кв.м на суму 113947 грн. По надвірним будівлям: частину вбиральні літ. "В"-1548 гри; частину огорожі №1-2 -860 грн. Виділено ОСОБА_4 на 1/2 частину домоволодіння з житловому будинку АДРЕСА_7 до якої входять: сіни І площею 10,0 кв. м , гараж II площею 21,9 кв.м, погріб VIII площею 6,8 кв.м, передню 1-10 площею 13,2 кв.м, сходи 1-11 площею 1,8 кв.м, кімнату 1-12 площею 8,5 кв.м, господарче приміщення IX площею 20,0 кв.м, кімнату 1-13 площею 13,9 кв.м, кладову X площею 9,0 кв.м. Загальна площа складає: 105,1 кв.м на суму 123335 грн. По надвірним будівлям : частину вбиральні літ. "В" -1549 грн., частину огорожі. №1-2-860 грн. Зобов`язано ОСОБА_13 закласти дверні отвори із господарчого приміщення VII площею 15,4 кв.м в погріб VIII площею 6,8 кв.м із тамбура III площею 2,1 кв. м в гараж II площею 21,9 кв.м, переобладнати систему електропостачання на самостійну систему з улаштуванням окремого електричного лічильника, переобладнати систему газопостачання на самостійну систему з улаштуванням окремого газового лічильника, переобладнати систему опалення на самостійну систему. Зобов`язано ОСОБА_4 улаштувати сходову на другий поверх, улаштувати дверний отвір із гаража НОМЕР_10 площею 21,9 кв.м в погріб VIII площею 6,8 кв.м, господарче приміщення IX площею 20,0 кв.м, переобладнати під кухню, переобладнати систему електропостачання на самостійну систему з улаштуванням окремого лічильника, переобладнати систему газопостачання на самостійну систему з улаштуванням окремого лічильника, переобладнати систему водопостачання, переобладнати систему опалення на самостійну систему. Підземні мережі водопостачання, газопостачання, каналізації залишити в спільному користуванні. Позивачу та відповідачу переобладнання улаштувати при наявності погодження з місцевими органами самоврядування, газовим господарством, санепідемстанцією та районним архітектором. Заїзд в домоволодіння, підземні мережі газопостачання, водопостачання, каналізації передбачається залишити в спільному користуванні. Земельну ділянку площею 471 кв.м. в тому числі під будівлями 131 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_5 - залишити у спільному користуванні. Ідеальними частками співвласників у домоволодінні АДРЕСА_5 визначити відповідно: у ОСОБА_13 -12/25, у ОСОБА_4 -13/25.

Згідно з п.п. 1, 2 Попереднього договору купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_6 (Покупець), Продавець зобов`язався не пізніше 10.01.2022 року продати, а покупець зобов`язується не пізніше зазначеного терміну купити у продавця 1/2 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 . На день складання цього договору право власності Продавця підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05.07.2006 року. Договір купівлі-продажу може бути укладений і раніше зазначеного вище терміну. Сторони домовилися про наступні обов`язкові умови договору: сума договору купівлі продажу нерухомості, що зазначена вище, має становити 700000 грн. Інші істотні умови договору купівлі-продажу будуть погоджені сторонами при підписанні договору купівлі-продажу.

В п. 3 вказаного договору визначено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу покупець передає, в продавець приймає від покупця гроші в сумі 200000 грн. 00 коп. в день укладення попереднього договору та 30000 грн. 00 коп. до 01 січня 2010 року.

Згідно розписки ОСОБА_4 від 30.04.2007 року вона отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 200000 грн. в рахунок авансового платежу по попередньому договору купівлі-продажу, укладеному 30.04.2007 року, а згідно розписки ОСОБА_4 від 28.12.2009 року вона отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 300000 грн. в якості авансового платежу за умовами попереднього договору купівлі-продажу, який укладений 30.04.2007 року між нею та ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_4 запевняла суд, що дійсно отримувала від ОСОБА_6 кошти в сумах, зазначених у розписках, саме ці кошти витратила на придбання квартири та на погашення кредиту, отриманого в ПАТ "Державний ощадний банк України".

Допитаний як свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт підписання Попереднього договору купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року, пояснив, що мав і має намір придбати належну ОСОБА_4 частину житлового будинку та передавав їй в день укладення попереднього договору кошти в сумі 200000 грн., а також у грудні 2009 року в сумі 300000 грн. Вказав, що договір купівлі-продажу частини будинку до цього часу не укладений між ними через наявність арештів.

Разом з тим, свідок не зміг переконливо пояснити суду, а відповідач не надала суду жодних доказів на підтвердження того факту, що свідок у 2007 році та у 2009 році мав у власності кошти в розмірі авансових платежів.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України в редакції станом на 30.04.2007 року, тобто на час укладення попереднього договору купівлі-продажу, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції станом на 30.04.2007 року договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України, в редакції чинній на час укладення попереднього договору купівлі-продажу, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

На необхідності дотримання вищевказаних положень цивільного законодавства наголошував також Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2021 року по справі № 2-4570/07.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Отже, враховуючи, що попередній договір купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року, укладений між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_6 (Покупець), укладався з метою подальшого укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, він в силу статей 635, 657 ЦК України в редакції чинній, на час укладення попереднього договору, підлягав нотаріальному посвідченню, тоді як фактично укладений у простій письмовій формі, тобто без дотримання форми договору, що відповідно до положень ст. 220 ЦК України свідчить про його нікчемність в цій частині.

Крім того, встановлені під час судового розгляду справи обставини безперечно свідчать про те, що сторонами Попереднього договору купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року в період з 2007 року по 2021 рік вживались будь-які заходи, спрямовані на його виконання.

Лише в ході судового розгляду даної справи після озвучення позивачем ОСОБА_3 та його представником сумнівів у достовірності, законності, правомірності та реальності попереднього договору, відповідачем ОСОБА_4 надано суду ряд документів щодо вжиття дій, спрямованих на його реалізацію.

Суду надано заяву доньки відповідачки ОСОБА_4 та, відповідно, дружини свідка ОСОБА_6 - ОСОБА_16 від 18.08.2021 року, посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В., згідно з якою вона дала згоду на укладення договору купівлі-продажу за спільні грошові кошти та купівлю її чоловіком ОСОБА_6 13/25 частки житлового будинку за АДРЕСА_8 .

Також надано лист приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. адресованого ОСОБА_4 за вих. № 61/01-16 від 19.08.2021 року, згідно з яким 18.08.2021 року до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. звернулася ОСОБА_4 (продавець) із питання посвідчення договору купівлі-продажу 13/25 часток житлового будинку за АДРЕСА_5 , з частиною господарських будівель та споруд, власником яких є ОСОБА_4 , на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу з передачею авансових платежів від 30.04.2007 року. Оскільки на майно, що є предметом договору купівліпродажу, зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна та з огляду на подані документи не можливо встановити хто та в яких частках (в простих арифметичних дробах) є власником вищевказаної земельної ділянки, нотаріус не може посвідчити договір купівлі-продажу.

При цьому, очевидно, що ОСОБА_4 є власницею саме 13/25 частки житлового будинку по АДРЕСА_5 , тоді як предметом Попереднього договору купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року є домовленість про придбання 1/2 частини вказаного будинку. Крім того, цим договором визначено зобов`язання продавця продати вказане нерухоме майно в строк до 10.01.2022 року, проте така реалізація не відбулась навіть на час розгляду даної справи судом після обумовленого сторонами договору строку.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про сумнівність існування реальних намірів у сторін Попереднього договору купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року на реалізацію продавцем покупцю нерухомого майна, яке є предметом договору.

Наявні у справі докази свідчать, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , придбана 04.05.2007 року за 433300 грн. 00 коп., на її придбання були витрачені, зокрема. кредитні кошти в сумі 333300 грн. 00 коп., отримані 04.05.2007 року ОСОБА_4 на підставі кредитного договору, укладеного з ВАТ "Державний ощадний банк", а також 100000 грн. заощаджень, які за твердженням відповідача ОСОБА_4 є її власними заощадженнями від здійснення підприємницької діяльності.

Позивач ОСОБА_3 наполягав на тому, що для придбання квартири були використані крім кредитних коштів також їхні спільні заощадження. Відповідач такі доводи позивача в ході судового розгляду справи не спростувала. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав визнавати доходи від здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4 , яка проводилась за участі, допомоги та сприяння чоловіка ОСОБА_3 , її особистою власністю.

При цьому, відповідачем не обґрунтовано підстав для отримання кредиту в день укладення договору купівлі-продажу в сумі 333300 грн. 00 коп. за умови наявності у її розпорядженні з 30.04.2007 року (тобто з дня укладення Попереднього договору купівлі-продажу з попередньою передачею авансових платежів від 30.04.2007 року) коштів в сумі 200000 грн.

Відповідно, з урахуванням близьких відносин між відповідачем ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_6 , відсутності жодних об`єктивних та достовірних даних і доказів на підтвердження факту перебування у власності ОСОБА_6 станом на квітень 2007 року такої суми коштів, суд визнає сумнівним факт реальної передачі коштів в сумі 200000 грн. відповідачу ОСОБА_4 30.04.2007 року. З цих же підстав непереконливими видаються також і твердження вказаних осіб про передачу відповідачу коштів в сумі 300000 грн. 28.12.2009 року.

Поряд з цим, суд бере до уваги, що навіть за умови, якщо грошові правовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мали місце, ці обставини жодним чином не доводять той факт, що відповідачем вони були використані саме для придбання спірної квартири та погашення кредиту, отриманого для її купівлі. Враховує пояснення самого свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що він неодноразово позичав ОСОБА_4 і ОСОБА_3 кошти для придбання товару, здійснення інших витрат, пов`язаних з організацією ведення підприємницької діяльності, як і його пояснення про те, що на прохання ОСОБА_4 давав їй гроші для придбання квартири для її сім`ї, членом якої з 2006 року був саме ОСОБА_3 .

Виходячи зі змісту положень ст. 60 СК України, презумується, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно, той з подружжя, який вважає таку річ особистою власністю, зобов`язаний одвести цей факт.

Разом з тим, оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку про недоведеність відповідачем ОСОБА_4 перед судом того факту, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , - придбана нею саме за особисті кошти, а відтак є її особистою власністю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому підлягає поділу між ними в рівних частинах по 1/2 за кожним, тобто відповідні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання квартири особистою власністю й припинення права спільної сумісної власності на неї не підлягають задоволенню.

Також в період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у шлюбі ними придбано ряд транспортних засобів.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Полтавським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, 12.08.2006 року за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на автомобіль "Mercedec-benz", вантажний фургон В, зеленого кольору, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 .

Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , 14.09.2017 року за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на автомобіль "Mitsubishi Pajero Wagon", загальний легковий, універсал В, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 5341 РСЦ МВС в Полтавській області МВС № 3570 від 19.09.2019 року, згідно регіональної бази АІС "Автомобіль" та підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС України, за період з 2007 по 2017 рік гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрував транспортні засоби: BMW 520І, 2000 р.в., НЗ НОМЕР_11 (зареєстрований 18.04.2008 року та 30.11.2016 р. проданий на аукціоні по електронним торгам Ленінським ВДВС Полтавського МУЮ); Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 р.в., НЗ НОМЕР_4 , зареєстрований 14.09.2017 року по теперішній час.

З листа Територіального сервісного центру № 5341 РСЦ МВС в Полтавській області МВС за вих. № 3559 від 17.09.2019 року, вбачається, що згідно регіональної бази АІС "Автомобіль" та підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 17.09.2019 року за ОСОБА_3 реєструвалися транспортні засоби: Mercedes-Benz 208D, 1998 р.в., НЗ НОМЕР_8 , зареєстрований 12.08.2006 року по теперішній час; Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 р.в., НЗ НОМЕР_4 , зареєстрований 14.09.2017 року по теперішній час; BMW 520І, 2000 р.в., НЗ НОМЕР_11 , зареєстрований 18.04.2008 року та перереєстрований 09.12.2016 р. на іншу особу.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів за вих. № 31/169-Б-56ад від 30.07.2019, за ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль "3A3-DAEWOO LANOS" тип легковий/седан В, 2006 року випуску, дата державної реєстрації 01.09.2008 року народження, VIN-код НОМЕР_7 , № двигуна НОМЕР_12 , тип палива S Бензин або газ, колір зелений, номерний знак НОМЕР_6 .

Сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рід час розгляду справи не заперечували той факт, що усі три спірних автомобіля придбані в період шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя.

Згідно з висновком експерта № 158/159 від 24.03.2020 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 553/1867/19, складеним судовим експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, ринкова вартість автомобіля "3A3-DAEWOO LANOS", номерний знак НОМЕР_6 , станом на момент огляду 05.03.2020 року 53604 грн. 82 коп., а ринкова вартість автомобіля "Mercedes-Benz 208D", номерний знак НОМЕР_8 , станом на момент огляду 05.03.2020 року 121023 грн. 56 коп.

Доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості автомобіля "Mitsubishi Pajero Wagon", НЗ НОМЕР_4 , сторони суду не надали, з його вартістю, визначеною позивачем ОСОБА_3 в сумі еквівалентній 12000 доларам США, відповідач ОСОБА_4 не погодилась. Позивач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, яким фактично користується після припинення шлюбних відносин з відповідачем, заперечував. Не визнав також і позовнім вимоги ОСОБА_4 про стягнення з нього вартості 1/2 частини автомобіля "Mercedes-Benz 208D", номерний знак НОМЕР_8 .

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що визнає позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_4 права власності на автомобіль марки "3A3-DAEWOO LANOS", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_7 , припинивши право спільної сумісної власності сторін по справі на вказаний транспортний засіб, і стягнення з ОСОБА_4 на його користь 1/2 частини вартості, що з урахуванням висновку експерта № 158/159 від 24.03.2020 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи складає 26802 грн. 41 коп., у зв`язку з чим вважає, що вказані позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про поділ між сторонами інших транспортних засобів суд враховує наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на її користь вартості 1/2 частини автомобіля "Mercedes-Benz 208D", номерний знак НОМЕР_8 , ОСОБА_4 вказувала на те, що він реалізував його іншій особі без її згоди.

Як встановлено в ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом норми ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Позивач ОСОБА_3 заперечував вказані обставини, наполягав на тому, що дійсно з гр. ОСОБА_17 була досягнута домовленість у лютому 2019 року про продаж йому автомобіля "Mercedes-Benz 208D", номерний знак НОМЕР_8 . Ця домовленість відбувалась з ініціативи та відому ОСОБА_4 , ОСОБА_17 на теперішній час частково розрахувався за автомобіль та фактично з 2019 року користується ним, грошові кошти ОСОБА_17 передавав особисто ОСОБА_4 , автомобіль мав бути перереєстрований на його ім`я після повного розрахунку, який до цього часу не відбувся.

Позивач вказував, що в лютому 2019 року ОСОБА_4 запропонувала продати автомобіль "Mercedes-Benz" ОСОБА_17 , який в якості завдатку сплатив їй 45000 грн. Вказав, що саме ОСОБА_4 особисто вела облік коштів, сплачених ОСОБА_17 за автомобіль, у своєму блокноті.

На підтвердження своїх доводів позивач надав суду ксерокопію аркуша, яка за твердженням позивача є сторінкою з блокноту ОСОБА_4 , де містяться записи щодо проведеного ОСОБА_17 розрахунку.

Свідок ОСОБА_17 фактично підтвердив обставин, повідомлені суду позивачем ОСОБА_3 . Свідок суду пояснив, що в 2005 2007 році був фізичною особою підприємцем, у зв`язку з чим познайомився з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які разом займались оптовою торгівлею, він здійснював роздрібну торгівлю та завжди купував у них товар для реалізації. В лютому 2019 року придбав у них автомобіль "Mercedec-benz", вони погодились продати його за 4000 доларів США. Першу частину коштів в сумі 45000 грн. сплатив у червні 2019 року в сумі 45000 грн., передав кошти ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_4 , яка записала яку суму він передав, другий раз віддав кошти ОСОБА_3 , який покликав ОСОБА_4 , передав їй кошти та попросив перерахувати, в подальшому ще кілька разів передавав кошти, на теперішній час сплатив лише 3000 доларів США. Оформити купівлю автомобіля домовились після сплати повної суми. На даний час автомобіль "Mercedec-benz" перебуває у його користуванні.

ОСОБА_4 заперечувала вказані обставини, пояснила, що рішення про продаж ОСОБА_17 автомобіля ОСОБА_3 прийняв без її відому, кошти від реалізації автомобіля вона не отримувала, тобто чоловік розпорядився спільним майном і не витратив кошти в інтересах їх сім`ї.

Вирішуючи позовні вимоги про поділ автомобіля, "Mercedes-Benz 208D", номерний знак НОМЕР_8 , суд бере до уваги той факт, що автомобіль на час розгляду справи судом зареєстрований саме за позивачем по справі ОСОБА_3 .

Відтак, у суду відсутні правові підстави для висновку про те, що вказаний транспортний засіб в установленому законом порядку вибув з власності ОСОБА_3 та, відповідно, не є об`єктом права спільної власності подружжя, що підлягає поділу між ними.

А тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь вартості 1/2 частини автомобіля "Mercedes-Benz 208D", номерний знак НОМЕР_8 .

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що сторони не досягли згоди щодо розподілу спільних автомобілів марки "Mercedec-benz", модель 208D, державний номерний знак НОМЕР_8 , "Mitsubishi Pajero Wagon", реєстраційний номер НОМЕР_4 , суд приходить до висновку про доцільність їх поділу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах з визнанням права власності за кожним з них на 1/2 частину вказаного майна.

А тому суд вважає, що позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_9 , РНОКПП - НОМЕР_13 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_14 ) про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: домашній кінотеатр "Yamaha", телевізор "Pioneer", телевізор "Samsung", пральна машинка "Gorenie" об`єм 4,5 л, холодильник "Samsung", мікрохвильова піч, холодильник, кулер "Latfrost", хлібопічка "Elenberg", барна стійка (дерево), диван шкіряний бежевого кольору, мультиварка "PHILIPS", пилосос "Zelmer", стіл кухонний скляний зі стільцями, набір кухонних меблів, шафа-купе (6 відділень).

В порядку розподілу спільного майна подружжя:

визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне майно:

- 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 120,5 кв. м, житловою площею 62,1 кв.м в складі наступних приміщень: коридор (1) площею 9,4 кв.м, санвузол (2) площею 2,5 кв.м, кухня (3) площею 16,3 кв.м, кімната (4) площею 28,1 кв.м, хол (5) площею 14,9 кв.м, кладова (6) площею 2,0 кв.м, коридор (7) площею 2,3 кв.м, санвузол (8) площею 5,4 кв.м, кімната (9) площею 19,2 кв.м, кімната (10) площею 14,8 кв.м, лоджія площею 5,6 кв.м;

- 1/2 частина автомобіля марки "Mercedec-benz", модель 208D, рік випуску 1998, колір зелений, тип ТЗ - вантажний фургон, державний номерний знак НОМЕР_8 , шасі НОМЕР_1 ;

- 1/2 частина автомобіля марки "Mitsubishi Pajero Wagon", тип - загальний легковий, універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2008, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 ;

визнати за ОСОБА_4 право власності на наступне майно:

- 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 120,5 кв. м, житловою площею 62,1 кв.м в складі наступних приміщень: коридор (1) площею 9,4 кв.м, санвузол (2) площею 2,5 кв.м, кухня (3) площею 16,3 кв.м, кімната (4) площею 28,1 кв.м, хол (5) площею 14,9 кв.м, кладова (6) площею 2,0 кв.м, коридор (7) площею 2,3 кв.м, санвузол (8) площею 5,4 кв.м, кімната (9) площею 19,2 кв.м, кімната (10) площею 14,8 кв.м, лоджія площею 5,6 кв.м;

- 1/2 частина автомобіля марки "Mercedec-benz", модель 208D, рік випуску 1998, колір зелений, тип ТЗ - вантажний фургон, державний номерний знак НОМЕР_8 , шасі НОМЕР_1 ;

- 1/2 частина автомобіля марки "Mitsubishi Pajero Wagon", тип - загальний легковий, універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2008, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки "3A3-DAEWOO LANOS", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_7 , припинивши право спільної сумісної власності на транспортний засіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості автомобіля марки "3A3-DAEWOO LANOS", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , в сумі 26802 грн. 41 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 04.03.2022 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна