ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1318/22 Справа № 215/4585/20 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вона має двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_5 . Після смерті чоловіка, до 23.02.2018 позивач проживала разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.02.2019 позивач проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та сплачує орендну плату шляхом відшкодування орендодавцю витрат на оплату житлово-комунальних послуг, середній розмір яких в опалювальний сезон складає понад 600 грн, в неопалювальний сезон понад 300 грн. Єдиним її джерелом доходу є пенсія за віком, середній розмір якої становить 1638,00 грн. Позивачка потребує додаткових витрат на придбання ліків, оплату орендованої квартири та харчування, постійно хворіє. Пенсію, яку отримує ОСОБА_3 , не забезпечує її необхідним мінімумом для проживання. Донька ОСОБА_5 проживає окремо та надає матеріальну допомогу. Син - ОСОБА_1 матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_1 має постійну роботу, офіційно працевлаштована на ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому, позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/10 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 04.08.2020, і довічно; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги та залишити рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, виданої Тернівським районним відділом ЗАГС м. Кривого Рогу, серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 народилася дитина - ОСОБА_7 (а.с. 10).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, батько - ОСОБА_4 , матір - ОСОБА_3 (а.с. 167).

Згідно копії свідоцтва про смерть від 18 травня 2011 року, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 помер (а.с. 9).

05 березня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис №124 (а.с. 12).

Згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 , виданого 13.06.2019р. ОСОБА_3 , 1960 р.н., отримує пенсію за віком, довічно (а.с.15).

Відповідно до довідки про доходи № 3227 0225 2899 4217 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області управління обслуговування громадян Тернівський відділ обслуговування громадян у м. Кривий Ріг, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Криворізькому північному об`єднаному управління ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, сума якої за період з 01.11.2016 по 30.04.2020 складає 19569,39 грн (а.с. 13).

За довідкою про реєстрацію місця проживання особи №3911 від 08.05.2020, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно акту від 19.06.2020 підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 проживала в квартирі АДРЕСА_4 разом з сином ОСОБА_7 . З 23 лютого 2018 року в кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_3 не проживає, оскільки ОСОБА_1 змінив вхідні замки і навмисно не надає їй доступу до вказаної квартири (а.с. 19).

Відповідно до довідки від 26.05.2020, виданою КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8», ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку у ревматолога з приводу ревматоїдного артрозу, поліартрит серопозитивний, ступінь активності ІІ в поєднанні з остеоартрозом. Потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.24).

Згідно протоколу стаціонарного відділення КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР від 22.09.2020 та направлення на консультацію КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР від 17.09.2020, позивач ОСОБА_3 потребує планової проктологічної операції (а.с. 138, 166).

Позивач часто хворіє, витрачає кошти на купівлю медикаментів та неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого, епікризами, консультаційними висновками спеціаліста (а.с.20-23, 24-33, 167, 168).

Відповідно до договору №1 оренди житлового приміщення (квартири) від 01.02.2019 ОСОБА_10 (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар), ОСОБА_3 орендує квартиру АДРЕСА_5 . Строк оренди складає 35 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі. Сторони домовилися, що орендна плата за користування квартирою складається із вартості комунальних послуг, які орендар щомісячно компенсує орендодавцю за його вимогою (а.с. 34-35).

Згідно акта прийому - передачі нежитлового приміщення (квартири) в оренду від 01.02.2019 орендодавець передає, а ОСОБА_3 приймає у тимчасове платне користування нежитлове приміщення (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36).

Згідно копії розписки за надання коштів по оплаті комунальних послуг в період часу з березня 2019 року по березень 2021 року ОСОБА_3 передавала, а ОСОБА_10 отримував кошти від останньої на сплату комунальних послуг (а.с.165).

Відповідно до інформацій про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 в період з лютого 2019 по липень 2020, щомісячно сплачує нараховані до сплати суми надані послуги (а.с.37-54).

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.07.2020 ОСОБА_1 належить: 1/3 частина квартири загальною площею 44,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/3 частина квартири загальною площею 57,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 ; гараж з підвалом загальною площею 29,6 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, товариство власників гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_5 », гараж НОМЕР_5 в блоці 9 (а.с.55-58).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить: автомобіль марки BMW модель 320І 1994 року випуску; автомобіль марки Daewoo модель Lanos 2007 року випуску; автомобіль марки Daewoo модель Lanos 2004 року випуску. Дата запиту 31.07.2020 (а.с. 59).

Відповідно до довідки ПрАТ «ПівнГЗК» №1091 від 13.08.2019 про прибутки та стягнуті аліменти, виданої ОСОБА_1 , про те, що з 22.10.2007 він працює у ПрАТ «ПівнГЗК», цех мереж та підстанцій на посаді начальника дільниці, ОСОБА_7 сплачує аліменти згідно виконавчого листа № 2/215/542/16 від 10.06.2016, за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 сума стягнутих аліментів складає 34388,57 грн, загальний місячний дохід за вказаний період складає 152415,39 грн (а.с. 124).

Згідно довідки ПрАТ «ПівнГЗК» №76 від 21.01.2021 про прибутки та стягнуті аліменти, виданої ОСОБА_1 , який з 22.10.2007 працює у ПрАТ «ПівнГЗК», цех мереж та підстанцій на посаді начальник дільниці, останній сплачує аліменти у розмірі 50%, згідно виконавчого листа № 2/215/542/16 від 10.06.2016 на користь ОСОБА_12 сума стягнутих аліментів за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 складає 55956,61 грн, загальний місячний дохід за вказаний період складає 278067,58 грн (а.с.125).

Згідно акту від 22.02.2021 підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , вихованням, харчуванням та матеріальним забезпеченням дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 займалася мати ОСОБА_3 (а.с.139).

Також судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_13 пояснила, що з відповідачем виросли разом, так як проживали в одному під`їзді, разом гуляли ходили в гості один до одного. На даний час ОСОБА_3 , вона не бачить, оскільки остання за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає. Раніше позивач проживала за вищевказаною адресою з чоловіком та двома дітьми. У дітей був одяг, іграшки, були забезпечені усім необхідним. ОСОБА_7 після одруження деякий період не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а потім повернувся. В 2018 році бачила як хлопці виносили речі, які в подальшому відвезли на якусь квартиру, на яку саме вона не знає. Після того як винесли речі ОСОБА_7 змінив в квартирі замки.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживала позивачка разом з чоловіком та двома дітьми - ОСОБА_7 та ОСОБА_16 . Діти ходили в гості до бабусі, яка проживала в сусідньому під`їзді, однак жили вдома. Забезпечували дітей необхідним мати та батько, вони були гарно обуті та одягнуті, відвідували школу № 42. Чи давала баба ОСОБА_7 гроші вона не знає, щоб останній кожного дня ходив до баби снідати вона не бачила. ОСОБА_7 ходив до школи разом з сестрою, останні були охайними. ОСОБА_3 проводжала сина ОСОБА_7 коли останній одружився. ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків не ухилялася.

Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_7 . В цьому ж під`їзді в квартирі АДРЕСА_4 проживала ОСОБА_3 разом з сім`єю. Позивачка разом з покійним чоловіком працювали. Вона спілкувалась з ОСОБА_3 та приходила до неї в гості. Баба допомагала вже коли ОСОБА_17 , чоловік позивачки не працював. Речі у квартирі були. Жили в достатку. В дітей була кімната, їм видавалися кишенькові гроші, діти гуляли разом у дворі. Діти були доглянуті, одягненні та нагодовані. Бачила як ОСОБА_1 викидав речі матері ОСОБА_3 на смітник.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_3 є її матір`ю, а ОСОБА_7 її рідний брат. Стосунки з матір`ю гарні, а з братом напружені. З народження проживали разом з батьками, які їх оберігали, опікали та виховували. Батько в останні роки не працював, а тому фактично їх матеріально утримувала мати. Її брат важка людина в соціальному плані. Після смерті батька її брат ОСОБА_7 став матеріально, соціально та побутово допікати матір, виставляти її на вулицю. Батьківські обов`язки виконувалися належним чином. У них були іграшки, батьки купували їм цукерки, шоколад, які купували мати та батько, в основному матір. 23 лютого 2018 року ОСОБА_7 вигнав матір з квартири. ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, так як купує ліки, продукти харчування, сплачує комунальні послуги в орендованій квартирі.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 172 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Відповідно до статті 203 СК України дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

За змістом статті 202 СК України необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків і потреба у матеріальній допомозі.

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

При цьому, сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач є особою непрацездатного віку, має певні проблеми зі здоров`ям, в свою чергу позивач отримує дохід; приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача;враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини; враховуючи обов`язок відповідача відповідно до Сімейного кодексу України утримувати свою непрацездатну матір, - місцевим судом, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зроблено правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 04.08.2020 і довічно.

Факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України, ОСОБА_7 не доведено, а, отже відповідач не може бути звільнений від обов`язку утримувати непрацездатну матір.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено факту родинних відносин із відповідачем не спростовують висновків суду щодо доведення позивачем кровного споріднення з відповідачем. Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт визнає позивачку ОСОБА_3 своєю матір`ю.

Доводи апелянта про те, що позивачка добровільно за безоплатним договором дарування здійснила відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_8 своїй доньці ОСОБА_18 , а тому не потребує аліментів на своє утримання, не звільняє відповідача від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір, відповідно до Сімейного кодексу України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом вимог матеріального чи процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 375 ЦПК України, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова