Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/215/22
Провадження № 6/321/10/2022
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року

у складі: головуючого судді - Машкіної Н.В.,

при секретарі - Бородіної І.В.,

за участю приватного виконавця - Білецької К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Михайлівка подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконачого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житлового будинку, будівель, споруд, приміщень які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності боржнику у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у приватного виконавця виконачого округу Запорізької області Білецької К.О. перебуває зведене виконавче провадження № 67949081 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 1/331/29/13 виданого 11.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 62500,00 грн. матеріальної шкоди та 100000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 150000 грн. моральної шкоди. Боржником судове рішення не виконується та чиняться перешкоди по його виконанню.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька К.О. на поданні наполягала, посилаючись документи виконавчого провадження, якими підтверджується ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України, боржник та стягувачі в судове засідання не викликалися.

Суд, заслухавши приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецьку К.О., дослідивши письмові докази та матеріали додані до подання, приходить до такого висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що про відкриття виконавчого провадження № 67230529 боржник повідомлений приватним виконавцем 22.10.2021 року телефонним зв`язком за номером: НОМЕР_1 .

В ході телефонної розмови встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкає. Боржник фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Всю кореспонденцію виконавчого провадження просив направляти на адресу фактичного мешкання.

Постанову про відкриття виконавчого провадження отримана боржником особисто 26.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 .

20.12.2021 року до офісу приватного виконавця надійшов виконавчий лист № 1/331/29/13, виданий 11.07.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 150000,00 грн. моральної шкоди, для примусового виконання.

20.12.2021 року керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67948954 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником особисто 22.12.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 .

20.12.2021 року на виконання вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову об`єднання виконавчих проваджень № 67230529, № 67948954 у зведене виконавче провадження № 67949081. Загальний розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № 67949081 складає 312500 грн. 00 коп.

Станом на 17.02.2022 року судові рішення боржником не виконані.

Пошуком інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено що за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 160,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Михайлівської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована одна особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.12.2021 року здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що за вказаною адресою ніхто не мешкає. Всі двері будинку та інших будівель заварені зварюванням.

Також, 29.12.2021 року складено вимогу, якою зобов`язано боржника 11.01.2022 року о 12 год. 00 хв. надати доступ до житлового будинку, будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належить боржнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбяновою Л.М. за № 197, з метою проведення його опису та арешту, здійснення фото та відеофіксації об`єкта.

Вищевказана вимога отримана боржником 29.12.2021 року в офісі приватного виконавця під особистий підпис.

11.02.2022 року з метою проведення опису та арешту, здійснення фото- та відеофіксації житлового будинку, здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Боржник за вказаною адресою відсутній, доступ до житлового будинку, будівель та споруд виконавцю не надано, вимогу від 29.12.2021 року не виконав. Зв`язок з боржником відсутній, номер телефону боржника вимкнений.

Станом на 17.02.2022 року, боржник про причини невиконання законних вимог виконавця не повідомив, будь-яких повідомлень та/або пояснень до офісу приватного виконавця від боржника не надходило. Жодного разу з виконавцем не зв`язувався.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Судом встановлено, що зазначене рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано, про що свідчать матеріали подання.

Разом із тим, судом встановлено, що приватним виконавцем надано належні та допустимі докази того, що боржника належним чином було повідомлено про проведення виконавчих дій та боржник неодноразово викликалася до державного виконавця та на адресу останньої неодноразово направлялися вимоги про виконання рішення суду, проте останні боржником не отримувалися, що свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 р. (заява №18357/91), «Михайленки та інші проти України» (Mykhaylenky and Others v. Ukraine) від 30.11.2004 р. (заяви №35091/02, №35196/02, №35201/02, №35204/02, №35945/02, №35949/02, №35953/02, №36800/02, №38296/02, №42814/02), «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 07.05.2002 р. (заява №59498/00), п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі «Філіс проти Греції» (№1) (Philis v. Greece (no. 1)) від 27.08.1991 р. (заяви №12750/87, №13780/88, №14003/88)). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення у справах «Ді Педе проти Італії» (Di Pede v. Italy) від 26.09.1996 р. (заява №15797/89) та «Заппія проти Італії» (Zappia v. Italy) від 26.09.1996 р. (заява №24295/94)).

Тобто, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), є підставою для вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема заходів спрямованих на перевірку майнового стану боржника.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, під час виконавчого провадження коштів чи іншого майна боржника, за рахунок яких можливо б було виконання судового рішення не встановлено, крім житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла боржника.

Враховуючи вказане та керуючись ст. 439 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Білецькій Крістіні Олександрівні на примусове входження до житлового будинку, будівель, споруд, приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належать на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбяновою Л.М. за № 197, з метою проведення опису майна боржника та здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення у зведеному виконавчому провадженні № 67949081.

Дата складання повного тексту ухвали 24.02.2022 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна