У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лемак О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у місті Ужгороді заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року за наслідками розгляду цивільної справи №308/11692/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 1062760, 67 грн. На підставі вищевказаного судового рішення Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист по справі №308/11692/15-ц.

Зазначає, що згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , останній повідомляє про те, що у гр. ОСОБА_3 обов`язок боржника по виконавчому листі по справі №308/11692/15-ц відсутній повністю, у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

На підставі наведеного просить суд визнати виконавчий лист по справі 308/11692/15-ц про примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року таким, що не підлягає виконанню повністю.

Заявник в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, згідно якої просила суд заяву розглянути без її участі.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

На підставі ч.2ст.247ЦПК України,фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи 308/11692/15-ц, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 1 062 760,62 грн., а також судові витрати в розмірі 6 090,00 грн.

На підставі вказаного рішення, Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області видано виконавчий лист.

З нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 20.12.2021 слідує, що у громадянки ОСОБА_3 обов`язок боржника по виконавчому листі по справі №308/11692/15-ц відсутній повністю, у зв`язку з його добровільним виконанням боржником. Враховуючи наведене, просить визнати виконавчий лист по справі 308/11692/15-ц про примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.09.2015 року таким, що не підлягає виконанню повністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 виконав перед стягувачем свій обов`язок щодо сплати боргу в повному обсязі, а відтак наявні матеріально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 308/11692/15-ц, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 1 062 760,62 грн., а також судові витрати в розмірі 6 090,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак