Єдиний унікальний номер: 448/416/21
Провадження № 2/448/34/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

22.02.2022 року Мостиський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Попова Д.І.,

та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чорній І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Адвокат Попов Д.І. в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 15 жовтня 2020 року о 14:45 год. на А/Д М-11 65 км+950 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю кількох транспортних засобів, постановою Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021 року у справі №448/1284/20 відповідача ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП. Зокрема, згаданою постановою судді встановлено, що 15 жовтня 2020 року о 14.45 год. на а/д М-11 65 км+950 м, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Trafic», при повороті ліворуч не переконався в безпечності маневру та не надав переваги в русі транспортному засобу автомобілю марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» під керуванням водія ОСОБА_3 , чим створив аварійну ситуацію та змусив іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди з іншими транспортними засобами. У тій же постанові судді зазначено, що вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, з якої вбачається, що внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали таких пошкоджень, зокрема: в автомобілі марки «Volkswаgen Jetta», реєстр. номер НОМЕР_1 , пошкоджено: бампер задній, кришку багажника, крило заднє, передній бампер, переднє праве крило, бампер передній з парктроніком, фару праву передню.

Вказує, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Зазначає, що у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 009621 від 15.10.2020 року, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Mеrsedes-Benz Sprinter», був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswаgen Jetta» та транспортним засобом марки «Hyundai Sonata», чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками та пошкоджено дерево. При цьому, одним з транспортних засобів, що був пошкоджений ОСОБА_3 є автомобіль марки «Volkswаgen Jetta» номерний знак НОМЕР_1 , (2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ), який на праві власності належить саме позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року провадження по справі відносно водія ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності, у даній постанові суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 хоч і передбачені ст.124 КУпАП, однак, з огляду на встановлені обставини та правові положення, суд вважав, що такі дії обумовлені необхідністю уникнути лобового зіткнення з іншим автомобілем для усунення небезпеки, яка загрожувала йому та пасажирам його автомобіля, дана небезпека за вищевказаних обставин не могла бути усунута іншими засобами і заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, так як у разі вчинення інших дій шкода могла бути завдана життю та здоров?ю громадян. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8014909.

Стверджує, що згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №45-R/79/7/1020 від 02.12.2020 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, який завдано власнику майна транспортного засобу марки «Volkswаgen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 (2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ) внаслідок ДТП складає 202 213,72 грн. Ринкова вартість пошкодженого майна складає 56 480,63 грн. Згідно з Висновком судової автотоварознавчої експертизи №235/21 від 15.03.2021 року, проведеною за заявою ОСОБА_1 (експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України), ринкова вартість досліджуваного автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування аварійних пошкоджень (до ДТП) в цінах на момент ДТП 15.10.2020 року становить 262 998,00 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 15.10.2020 року становить 262 998,00 грн. Вартість пошкодженого автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 15.10.2020 року становить 61 271,60 грн. У Висновку судової автотоварознавчої експертизи №235/21 від 15.03.2021 року також зазначено, що вартість необхідного відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ становить 201 726,40 грн. Таким чином, додаткове збільшення ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складових автомобіля становить 201 726,40 грн.

Покликається на те, що 10.12.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача ПАТ «СГ`ТАС» із заявою про страхове відшкодування (справа №23946/09/2020/53 від 20.10.2020 року). Однак, згідно відповіді від 29.12.2020 року за №21633/9120 їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності; з покликанням на статтю 17 КУпАП та пункт 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що в АТ «СГ «ТАС» не має підстав для виконання своїх зобов`язань. Таку відмову у виплаті страхового відшкодування було оскаржено в досудовому порядку до директора юридичного департаменту АТ «СГ«ТАС» Петрука В.П., проте листом від 15.02.2021 року за №00428/0121 такий надав відповідь про правомірність прийнятого рішення щодо відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування.

Також зазначає, що сторона позивача не зверталася до відповідача - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про виплату страхового відшкодування в досудовому порядку, оскільки Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика чи звернутися безпосередньо до суду.

Вважає, що у дорожній обстановці, яка склалася, причиною виникнення ДТП, а саме зіткнення автомобіля марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» (під керуванням водія ОСОБА_3 ) з автомобілем марки «Volkswаgen Jetta» (належного позивачці по справі), є створення аварійної обстановки водієм автомобіля марки «Renault Trafic» - відповідачем ОСОБА_2 , тобто вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.З урахуванням встановлених постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року та постановою Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021 року обставин справи, стверджує про наявність винних дій та причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками обох водіїв. З урахуванням встановлених у справі обставин, які мають істотне значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце як наслідок дій водіїв двох транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , враховуючи, що саме водій ОСОБА_2 , порушивши вимоги п.10.1 ПДР України, створив своїми діями небезпеку для руху водію ОСОБА_3 , що призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження транспортних засобів, зокрема транспортного засобу, що перебуває у власності позивачки ОСОБА_1 , вважає, що ступінь вини водія ОСОБА_2 у заподіянні майнової шкоди автомобілю марки «Volkswаgen Jetta», становить 90%, а водія ОСОБА_3 становить - 10%. Відтак, розмір завданої ОСОБА_2 шкоди становить - 181 553,76 грн., а ОСОБА_4 - 20 172,64 грн.

З урахуванням тієї обставини, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», вважає, що саме остання повинна виплатити позивачці ОСОБА_1 страхове відшкодування в межах страхової суми (без врахування франшизи), а саме 128 000,00 грн. При цьому звернення безпосередньо до страховика з відповідною заявою не є обов`язковим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15). Решта коштів в розмірі 53 553,76 грн. підлягає стягненню безпосередньо з відповідача ОСОБА_2 . Відповідно, з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8014909, то визначена сума завданих ОСОБА_4 збитків (20 172,64 грн.) охоплюється лімітом відповідальності страховика ПАТ «СГ`ТАС».

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь позивачки ОСОБА_1 128 000,00 грн. завданої шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53 553,76 грн. завданої шкоди; стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова група «ТАС» на користь позивачки ОСОБА_1 20 172,64 грн. завданої шкоди, а також стягнути з відповідачів на користь позивачки усі понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Попов Д.І. в порядку ст.49 ЦПК України 12.10.2021р. подав письмову заяву про зміну (уточнення) розміру позовних вимог. Із змісту вказаної заяви вбачається, що у зв`язку з інформацією, отриманою з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №191136851 від 18.11.2019р. та відповіді ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 01.10.2021р. вих.№9943 в частині розміру франшизи, яка становить 0,00 грн., сторона позивача змінила розмір пред`явлених позовних вимог до відповідачів Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , зокрема сторона позивача просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь позивачки ОСОБА_1 130 000 грн. завданої шкоди, а з відповідача ОСОБА_2 51 553,76 грн. завданої шкоди. Вимоги, пред`явлені стороною позивача до відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», - залишились незмінними.

ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.

Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» Пилипчак І.М. 28.05.2021р. подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому такий просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» з тих підстав, що у вказаного товариства немає правових підстав для виплати страхового відшкодування. Представник відповідача покликається на наступне: цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» - ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8014909 від 01.08.2020р., порядок і умови виплати страхового відшкодування за яким регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; згідно постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020р. провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбачене ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності; згідно ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода; постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020р. встановлені обставини, з яких вбачається, що аварійна обстановка виникла внаслідок дій водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_3 ; постановою Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021 року у справі №448/1284/20 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, - порушення, передбачені частинами першою-четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян; згідно ст.32.1 Закону №1961-IV, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Стороною позивача надано відповідь на відзив відповідача (Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС»), де такі покликаються на наступні доводи: згідно з ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини; за положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку; відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення; відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою; преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі; при цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності (вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №361/10096/14-ц від 17.06.2020 року); у п.4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини; за змістом наведених вище правових норм обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини; відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 30.05.2001 року (Справа N1-22/2001) пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України безпосередньо не встановлюються види юридичної відповідальності. За цим положенням виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, а також діяння, що є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями як підстави кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, та відповідальність за такі діяння; статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, відповідно з вищенаведеної норми вбачається, що крайня необхідність є тією обставиною, що виключає саме адміністративну відповідальність, а не цивільно-правову; в свою чергу цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою обов`язків, зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони та полягає у застосуванні до правопорушника в інтересах другої сторони установлених законом або договором правових заходів впливу, а саме: відшкодування збитків, виплата неустойки (штраф, пеня), відшкодування шкоди, виконання основних обов`язків; враховуючи положення ст. 1171 ЦК України, шкода, завдана в стані крайньої необхідності, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а отже цивільно-правова відповідальність у такому випадку виникає; крім того, стаття ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить перелік випадків коли шкода не відшкодовується, однак заподіяння шкоди в стані крайньої необхідності не є підставою для відмови у відшкодуванні страховою компанією заподіяної шкоди; згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору; відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону); враховуючи викладене вище, у страховика АТ «СГ «ТАС» виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, оскільки саме внаслідок дій застрахованої особи - ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР8014909 - була спричинена шкода позивачу ОСОБА_1 .

Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» Бондарук І.Ю. подано відзив на позовну заяву, у якому така просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», покликаючись на наступне: цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настає на загальних підставах та передбачає встановлення протиправного діяння, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним діянням, вини, як умову для визнання випадку страховим та настання відповідальності страховика, що також підтверджується й висновками Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 р. у справі № 355/1014/16-ц; згідно Постанови Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі №355/1014/16-ц: «Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини; відповідно, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду; причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавача, а викликана іншими обставинами; при цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди; в даній справі немає доказів, що водій ОСОБА_2 вчинив порушення Правил дорожнього руху, що мають безпосередній причинний зв`язок із заподіянням шкоди позивачці; згідно постанови Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021 року у справі № 448/1284/20 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності лише за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, яке відноситься до правопорушень з формальним складом; якби в діях ОСОБА_2 було встановлено порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, його було б притягнуто до адміністративної відповідальності також і за ст.124 КУпАП України; не встановлення в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виключає наявність безпосереднього причинного зв`язку між його діями та заподіянням шкоди позивачці; відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України - правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, тому надана певна правова оцінка діям ОСОБА_2 Долинським районним судом Івано-Франківської області при розгляді справи №343/1972/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - не є обов`язковою для суду в даній справі, що розглядається; відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, страховик приймає вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування; відповідно до п.32.1. ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за полісом страхування, укладеним з ПрАТ "УСК "Княжа Віенна Іпшуранс Груп" ( ОСОБА_2 ), - не настала, оскільки його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (ст.124 КУпАП), що виключає наявність безпосереднього причинного зв`язку між його діями та заподіянням шкоди позивачці; це, в свою чергу, виключає обов`язок ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП » відшкодувати таку шкоду, згідно п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; крім того, відповідно до п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 - для технічного огляду транспортного засобу здійснюється виклик заінтересованих осіб із зазначенням дані, місця та часу проведення огляду КТЗ, шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Натомість у Висновку експерта №235/21 від 15.03.2021 року та акті огляду ТЗ №2296 R від 04.03.2021 року до висновку відсутні підписи інших учасників ДТП, представників страхових компаній та відсутні відомості про повідомлення їх про огляд транспортного засобу, що суперечить пунктам 4.4, 5.1., 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092, та позбавляє відповідачів можливості встановити, чи дійсно всі пошкодження транспортного засобу позивача, вказані в акті огляду, були отримані в ДТП 15.10.2020 року, що ставить під сумнів визначений розмір матеріального збитку; розмір заподіяного позивачці матеріального збитку не доведений допустимими та достовірними доказами; позивачка не виконала своїх обов`язків, передбачених п.33.3 ст.33, п.33-1.1 ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; відповідно до п.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка мас право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених ним Законом; відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб; сторона позивача заявляє про наявність вини двох водіїв ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) у вчиненні даної ДТП та заподіянні шкоди; в такому разі при визначенні розміру страхового відшкодування має застосовуватися дана норма спеціального закону, а не довільний розподіл часток стороною позивача; в разі встановлення обоюдної вини двох водіїв, розмір страхового відшкодування має визначатися виходячи з 1/2 розміру заподіяної шкоди.

Стороною позивача надано відповідь на відзив відповідача (Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»), де такі покликаються на наступні доводи: твердження відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» є цілком помилковими, не відповідають вимогам законодавства та обставинам завдання шкоди позивачу; за положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку; відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення; у п.4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини; наведене підтверджується і Постановою Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року №6, у п.2 якої відображено аналогічні положення; позивач цілком погоджується, що необхідним є встановлення та доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями винуватця та шкодою, завданою потерпілому, однак, з відсутністю такого зв`язку з діями водія ОСОБА_2 сторона позивача не може погодитися; згідно з ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто шкода відшкодовується та, яка завдана внаслідок конкретних дій певної особи; у постанові Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021 року (рішення набрало законної сили 26.01.2021 року) у справі № 448/1284/20 зазначено, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 не дотримався вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, зокрема, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при повороті ліворуч не переконався в безпечності маневру та не надав переваги транспортному засобу автомобілю марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» під керуванням водія ОСОБА_3 , чим створив аварійну ситуацію та змусив іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди; згідно цієї ж постанови суду вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами, в тому числі: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.10.2020 року з якої вбачається, що внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали пошкоджень, зокрема автомобіль марки «Volkswаgen Jetta», що належить позивачці; судом першої інстанції вже в самому формулюванні: «чим створив аварійну ситуацію…., що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди» встановлено причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої було завдано збитків власникам інших транспортних засобів; в свою чергу, постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року у справі № 343/1972/20 встановлено, що ОСОБА_3 здійснив зіткнення з іншими транспортними засобами, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, однак, з огляду на встановлені обставини та правові положення, суд вважав, що такі дії обумовлені необхідністю уникнути лобового зіткнення з іншим автомобілем для усунення небезпеки, яка загрожувала йому та пасажирам його автомобіля. У постанові зазначено, що транспортний засіб "Рено Трафік", в цей час різко починає маневр вліво, виїжджаючи при цьому на зустрічну смугу, та не переконавшись у безпеці такого маневру…»; отже, у дорожній обстановці, яка склалася, причиною виникнення ДТП, а саме зіткнення автомобіля марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» (під керуванням ОСОБА_3 ) з автомобілем марки «Volkswаgen Jetta» є створення аварійної обстановки водієм автомобіля марки «Renault Trafic» - ОСОБА_2 ; оскільки згадані постанови набрали законної сили, то обставини встановлені даними судовими рішенням, що набрали законної сили не підлягають доказуванню у справі № 448/416/21, а саме ті, що внаслідок дій водія ОСОБА_2 транспортні засоби зазнали пошкоджень, а їх власникам було завдано матеріальних збитків; у постанові Верховного Суду у справі № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року зазначено і про можливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку діянь, передбачених ст.122 КУпАП та шкідливими наслідками завданими такими діями, а не тільки за ст.124 КУпАП, як помилково стверджує відповідач; за наявності винних протиправних дій ОСОБА_2 та встановленого причинно-наслідкового зв`язку між його діями та шкідливими наслідками у вигляді завданих збитків позивачу - ОСОБА_1 у страховика ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП виникає обов`язок в силу приписів ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відшкодування завданих збитків в межах страхової суми (страхового відшкодування); оскільки за такі дії ОСОБА_2 настає цивільно-правова відповідальність, то п.32.1. ст. 32 Закону не застосовується та жодних обмежень щодо відшкодування завданих збитків немає. В частині підтвердження розміру завданих позивачу збитків висновками експертиз, сторона позивача покликається на наступне: згідно з нормами ст. ст. 76, 102, 110 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є доказом в цивільному процесі. У разі коли висновок експертизи наданий стороною у справі, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок розцінюється як письмовий доказ у справі, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці нарівні з іншими доказами у справі; висновком експертного автотоварознавчого дослідження №45-R/79/7/1020 від 02.12.2020 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу складає 202 213, 72 грн., а ринкова вартість пошкодженого майна складає 56480,63 грн. в т.ч. з ПДВ; дане експертне дослідження проведено на підставі огляду транспортного засобу згідно протоколу №1 від 21.10.2020 року та протоколу огляду транспортного засобу №2 від 21.10.2020 року, тобто відразу після вчинення ДТП 15 жовтня 2020 року та повністю узгоджується з Висновком судової автотоварознавчої експертизи №235/21 від 15.03.2021 року, проведеною за заявою ОСОБА_1 та на підставі Акту огляду транспортного засобу №2296_R, згідно якого ринкова вартість досліджуваного автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 без врахування аварійних пошкоджень (до ДТП) в цінах на момент ДТП 15.10.2020 року становить 262998,00 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 15.10.2020 року становить 262998,00 грн. Вартість пошкодженого автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 15.10.2020 року становить 61 271,60 грн.; в обох експертизах проведено фотозйомки пошкоджень транспортного засобу, які є ідентичними та не викликають сумнівів у їх об`єктивності. Одночасно, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу в обох експертизах є подібною, що свідчить про належність та достовірність поданих доказів; згідно з п.33.3. ст.33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом 10 робочих днів після одержання страховиком (МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна; відповідно до п.п.34.2.-34.4. ст.34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк (10 днів), потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п.34.3); позивач дотримався даних законодавчих вимог щодо збереження пошкодженого майна (транспортного засобу) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, був забезпечений огляд пошкодженого транспортного засобу представником страховика (експертом), а також доступ до нього в межах 10-ти денного а терміну, а саме 15.10.2020 року ДТП, 21.10.2020 року проведення експертизи; крім того, 11.11.2020 року за наслідками проведеного експертного автотоварознавчого дослідження було надано ще один Висновок №31-D/78/7 згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику майна «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 258 694,35 грн.; в матеріалах справи наявні три висновки експертних досліджень, які є несуперечливими, та в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами: постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, схемами місць вчинення ДТП, протоколами, поясненнями, даними про пошкоджені транспортні засоби, тощо, що, в свою чергу, свідчить про підставність заявлених позовних вимог та їх обґрунтованість; при цьому, представником відповідача не було надано суду будь-яких висновків експертних досліджень, проведених за заявою відповідача на спростування викладених у позовній заяві обставин чи заперечення розміру завданих збитків, а тому такий розмір є доведеним на підставі допустимих і достовірних письмових доказів. В частині співвідношення розміру відшкодування завданої шкоди до ступеню вини, сторона позивача просить врахувати постанову Верховного Суду у справі № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року, яка у часі є прийнятою значно пізніше, ніж постанова ВС, на яку покликається відповідач, то у подібних правовідносинах враховувати потрібно саме останні висновки ВС. Сторона позивача вважає, що у страховика ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, оскільки саме внаслідок, в тому числі дій та вини застрахованої особи ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №191136851, - була спричинена шкода позивачу ОСОБА_1 .

Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» Бондарук І.Ю. подано додаткові письмові пояснення, у якому така зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №45-R/79/7 від 02.12.2020 року, висновок №31-D/78/7 від 11.11.2020р. та висновок експерта №235/21 від 15.03.2021 року не є належними та допустимими доказами; стороною позивача не доведений розмір матеріального збитку і позовних вимог; позивачка ОСОБА_1 не зверталася до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку, передбаченому ст.33-35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів», не зберігала пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» представник; позивачка не повідомила страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про всі відомі їй обставини та не надала для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо дорожньо-транспортної пригоди; страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не був повідомлений про ДТП та про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу; не встановлення в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виключає наявність безпосереднього причинного зв`язку між його діями та заподіянням шкоди позивачу, як однієї з обов`язкових умов настання цивільно-правової відповідальності.

Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» Бондарук І.Ю. подано відзив на заяву сторони позивача (подану в порядку ст.49 ЦПК України). У даному відзиві представник відповідача покликається на доводи, викладені ним у попередньо поданих відзиві на позову заяву та додаткових поясненнях.

ІІІ. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просить врахувати доводи та мотиви, викладені ними у письмових заявах по суті даної справи.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що має посвідчення водія та є власником транспортного засобу марки «Volkswаgen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 (2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ). В день дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з хворобою не керувала належним транспортним засобом, а добровільно передала керування таким своєму чоловіку ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка насамперед сталась з вини водія ОСОБА_2 , який створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, належний їй транспортний засіб зазнав численних пошкоджень та не підлягає ремонту, а їй, як власнику, заподіяно шкоду на загальну суму 201 726 грн. На її замовлення за місцем знаходження транспортного засобу проведено відповідну автотоварознавчу експертизу, про проведення якої повідомлялись і інші учасники дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Попов Д.І. в судовому засіданні зазначив, що у даному випадку мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю чотирьох транспортних засобів, два з яких були припарковано. При цьому, щодо двох водіїв ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) складено протоколи про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду яких судами винесено відповідні постанови, які набрали законної сили. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Просить врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року, де зазначено і про можливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку діянь, передбачених ст.122 КУпАП та шкідливими наслідками, завданими такими діями, а не тільки за ст.124 КУпАП. Згідно положень ст.1171 ЦК України, шкода, завдані в стані крайньої необхідності, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а отже у такому випадку виникає цивільно-правова відповідальність. Вважає, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. В частині підтвердження розміру завданих позивачці зазначив, що в матеріалах справи наявні кілька висновків експертного товарознавчого дослідження, в тому числі проведені саме на підставі заявки страховика АТ «Страхова Група «ТАС», та як наслідок розмір збитків, заподіяних позивачці ОСОБА_1 , - підтверджено. Просить врахувати ту обставину, що визначена вартість необхідного відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу КТС в сумі 201 726, 40 грн., що зазначена в висновку експерта №235/21 від 15.03.2021р. та відповідно визначена стороною позивача як ціна позову суттєво не відрізняється від інших висновків та навіть є найменшою серед визначених сум збитків з урахуванням зносу належного позивачці транспортного засобу.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чорній І.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_2 з тих підстав, що позивачка ОСОБА_1 у день ДТП не керувала пошкодженим транспортним засобом марки «Volkswаgen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 ; водій ОСОБА_2 не притягнутий до адміністративної відповідальності саме за ст.124 КУпАП; водія ОСОБА_2 не викликали в Долинський районний суд Івано-Франківської області, де розглядалась справа про адміністративне правопорушення відносно іншого водія - ОСОБА_3 ; висновок експерта №235/21 від 15.03.2021р., що міститься в матеріалах даної справи, - не підписаний іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди; розмір шкоди, що заподіяний позивачці ОСОБА_1 , не доведений стороною позивача.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, натомість у поданому письмовому відзиві такий просив проводити розгляд справи без участі представника ПрАТ «УСК «Княжа воєнна Іншуранс Груп» з врахуванням поданих ними письмових заяв по суті справи.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» в судове засідання не з`явився, натомість такий скерував письмове клопотання про слухання даної цивільної справи без його участі за наявними у справі документами.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, а скерував на адресу суду письмову заяву, у якій просив долучити до матеріалів даної справи копію постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020р. по справі 343/1972/20, якою провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, - закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності.

IV. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.04.2021р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 17.09.2021 року задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Попова Д.І. про витребування доказу, витребувано у відповідача ОСОБА_2 оригінал Договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №191136851, укладеного з Приватним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», на підставі якого зокрема була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 15.10.2020р.

Ухвалою суду від 25.10.2021р. прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну (уточнення) розміру позовних вимог, подану її представником адвокатом Поповим Д.І. в порядку ст.49 ЦПК України, в межах даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 29.12.2021р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.

V. Обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 15 жовтня 2020 року о 14:45 год. на А/Д М-11 65 км+950 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю кількох транспортних засобів, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Volkswаgen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 .

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021р. у справі №448/1284/20, водія ОСОБА_2 (відповідача по справі) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Зазначеною постановою судді встановлено наступне: 15 жовтня 2020 року о 14.45 год. на а/д М-11 65 км+950 м, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Trafic», реєстр.номер НОМЕР_3 , при повороті ліворуч не переконався в безпечності маневру та не надав переваги в русі транспортному засобу автомобілю марки «Mеrsedes-Benz Sprinter», реєстр. номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим створив аварійну ситуацію та змусив іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, судом зазначено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 009622 від 15.10.2020р., з якого відомо, що водій ОСОБА_2 , 15.10.2020 о 14.45 год. на А/Д М-11 65 км+950 м, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Renault Trafic», реєстр.номер НОМЕР_3 , при повороті ліворуч не переконався в безпечності маневру та не надав переваги транспортному засобу автомобілю марки «Mеrsedes-Benz Sprinte»r, реєстр.номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , чим створив аварійну ситуацію та змусив останнього різко змінити напрямок руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.10.2020 року о 14.45 год. на а/д М-11 Львів - Шегині 65 км+950 м, з якої вбачається, що внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали таких пошкоджень, зокрема: в автомобіля марки «Mеrsedes-Benz Sprinter», реєстр.номер НОМЕР_4 , пошкоджено передній бампер, капот, решітка радіатора, брівка передка, подушка безпеки водія, не відчиняється передня права дверка та ліва дверка, підсилювач бампера радіатора та кондиціонера, фари; в автомобілі марки «Volkswаgen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 , пошкоджено бампер задній, кришку багажника, крило заднє, передній бампер, переднє праве крило, бампер передній з парктроніком, фару праву передню; в автомобілі марки «Hyundai Sonata», реєстр.номер НОМЕР_5 , пошкоджено задній бампер, заднє ліве крило, автомобіль заводиться, але не їде, кришку багажника; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 15.10.2020 року, який вказав, що він залишив припаркований автомобіль марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поряд з тротуаром на вул.Грушевського, 1, що в м.Мостиська (автодорога М-11 Львів-Шегині). За певний час повернувся, оскільки почув удар зіткнення автомобілів і побачив, що автомобіль марки «Mеrsedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в`їхав в задню частину автомобіля марки «Volkswаgen Jetta» і зупинився на частині тротуару; письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 15.10.2020 року, який вказав, що він припаркував свій автомобіль марки «Hyundai Sonata» реєстр.номер НОМЕР_5 біля будинку по вул.Грушевського, 1 і відійшов до магазину. Перебуваючи в приміщенні магазину почув від працівників такого про ДТП на вулиці та вийшов і побачив пошкодження свого автомобіля; відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що автомобіль марки «Renault Trafic», який рухається по зустрічній смузі руху відносно автомобіля «Mеrsedes-Benz Sprinter», зупиняється на обочині своєї смуги руху. В цей час на головну дорогу з другорядної вулиці виїжджає автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter», тобто він перетнув смугу руху, де рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , закривши йому видимість, та виїхав на смугу руху, де був припаркований транспортний засіб «Renault Trafic», який в цей час різко починає маневр вліво, виїжджаючи при цьому на зустрічну смугу, та не переконавшись у безпеці такого маневру. В подальшому, щоб уникнути зіткнення з автомобілем марки «Renault Trafic», автомобіль марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» під керуванням ОСОБА_3 виїжджає на тротуар, при цьому вїжджає в два інші транспортні засоби; постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року, з якої вбачається, що провадження по справі відносно водія ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Постанова судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021р. у справі про адміністративне правопорушення №448/1284/20 не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили 26.01.2021р.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем ОСОБА_2 дій, тому вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (транспортний засіб марки «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_6 ) на момент ДТП була застрахована у відповідача по справі - ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №191136851.

Постановою судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року у справі про адміністративне правопорушення №343/1972/20 провадження по справі відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Так, у даній постанові судом зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№009621 від 15.10.2020р. складеного відносно ОСОБА_4 , слідує, що 15.10.2020 о 14.45 год. на А/Д М-11 65 км+950 м, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Mеrsedes-Benz Sprinter», реєстр.номер НОМЕР_4 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswаgen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_5 та транспортним засобом марки «Hyundai Sonata» реєстр.номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 , чим порушив вимоги пунктів 1.5. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками.

При цьому, у даній постанові суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 хоч і передбачені ст.124 КУпАП, а саме, що він, порушивши Правила дорожнього руху, здійснив зіткнення з іншими транспортними засобами, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, однак, з огляду на встановлені обставини та правові положення, такі дії були обумовлені необхідністю уникнути лобового зіткнення з іншим автомобілем для усунення небезпеки, яка загрожувала йому та пасажирам його автомобіля, дана небезпека за вищевказаних обставин не могла бути усунута іншими засобами і заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, так як у разі вчинення інших дій шкода могла бути завдана життю та здоров?ю громадян.

Постанова судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020 року у справі про адміністративне правопорушення №343/1972/20 не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили 29.12.2020р. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених ОСОБА_3 дій.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в відповідача по справі АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8014909 від 01.08.2020р.

Таким чином, у результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswаgen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого позивачці заподіяні матеріальні збитки.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №31-D/78/7/1020 від 11.11.2020 року, яке було виконане ФОП ОСОБА_7 на підставі заявки 23946-1 від АТ «Страхова Група «ТАС» (приватне), тобто на підставі заявки одного з відповідачів по справі, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику майну «VolksWagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, внаслідок ДТП, складає 258 694, 35 грн.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №45-R/79/7/1020 від 02.12.2020 року, яке було виконане ФОП ОСОБА_7 на підставі заявки 23946 ЗАЛ від АТ «Страхова Група «ТАС» (приватне), встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу завданого власнику майну «VolksWagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, внаслідок ДТП, складає 202 213, 72 грн.; ринкова вартість пошкодженого майна «VolksWagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, внаслідок ДТП, складає 56480,63 грн. в т.ч. з ПДВ.

Дане експертне дослідження проведено на підставі огляду транспортного засобу згідно протоколу №1 від 21.10.2020 року та протоколу огляду транспортного засобу №2 від 21.10.2020 року, тобто відразу після вчинення ДТП 15 жовтня 2020 року.

Згідно Висновку експерта №235/21 судової автотоварознавчої експертизи від 15.03.2021 року, проведеною судовим експертом Романяк А.М. за заявою ОСОБА_1 та на підставі Акту огляду транспортного засобу №2296_R, ринкова вартість досліджуваного автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування аварійних пошкоджень (до ДТП) в цінах на момент ДТП 15.10.2020 року становить 262998,00 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 15.10.2020 року становить 262998,00 грн. Вартість пошкодженого автомобіля марки «Volkswаgen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 15.10.2020 року становить 61 271,60 грн.

Згідно зазначеного висновку експерта, вартість необхідного відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ становить 201 726, 40 грн.

Судом встановлено, що в зазначених експертних дослідженнях проведено фотозйомки пошкоджень транспортного засобу, які є ідентичними та не викликають сумнівів у їх об`єктивності. Одночасно, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу в проведених експертизах є подібною. В ході розгляду даної цивільної справи жоден із відповідачів не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

10.12.2020р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача - Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» із заявою про страхове відшкодування (справа 23946/09/2020/53 від 20.10.2020р.), однак отримала відмову в страховій виплаті в повному обсязі, яку відповідач мотивував тим, що провадження по справі про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП постановою судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020р. закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП у зв`язку з вчиненням ним дій в стані крайньої необхідності; особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності. Відповідач у своїй відмові щодо виплати позивачці страхової виплати керувався п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який передбачає наступне: страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Попов Д.І. оскаржував зазначену відмову відповідача у виплаті позивачці страхового відшкодування до відповідального за розгляд скарг - директора юридичного департаменту Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» Петрук В.П., однак за результати розгляду даної скарги було прийнято рішення про відповідність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування вимогам чинного законодавства та про відсутність правових підстав для перегляду прийнятого відповідачем рішення з приводу звернення позивачки ОСОБА_1 про страхове відшкодування (справа 23946/09/2020/53 від 20.10.2020р.).

До відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» позивачка ОСОБА_1 в позасудовому порядку не зверталася.

VI. Застосовані судом норми права та судова практика.

Родовим об`єктом адміністративних проступків на транспорті є суспільні відносини у сфері порушення правил охорони порядку та безпеки руху на транспорті, які утворюються у процесі експлуатації та користування різними видами транспорту. Ці проступки загрожують життю та здоров`ю людей, посягають на порядок і безпеку руху, порядок експлуатації транспорту й управління у сфері дорожнього руху, завдають матеріальну шкоду транспортним засобам, рухомому складу, шляхам сполучення, порушують право власності.

Класифікація об`єктів проступків на транспорті дозволяє виділити видові об`єкти як різновид родового об`єкта, але більш спільні для ряду проступків суспільні відносини, при цьому порушення, передбачені частиною четвертою статті 122 КУпАП посягають на суспільні відносини щодо користування засобами автомобільного транспорту та мають формальний склад, а порушення, передбачені статтею 124 КУпАП України посягають на суспільні відносини щодо забезпечення дорожнього руху та власності та є правопорушеннями з матеріальним складом, оскільки при цьому пошкоджуються транспортні засоби, вантаж, дороги тощо.

Стаття 122 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху, в тому числі, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При кваліфікації транспортних проступків з матеріальним складом встановлюється причинний зв`язок між протиправним діянням і настанням шкідливих наслідків.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відповідно до ч.17, ч.18 ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров?ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пункт 9.4 цієї ж статті: страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У п.4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом наведених вище правових норм обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

Згідно ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі №6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фактичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахування зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхові виплати)

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної особи у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою обов`язків, зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони та полягаю у полягає у застосуванні до правопорушника в інтересах другої сторони установлених законом або договором правових заходів впливу, а саме: відшкодування збитків; виплата неустойки (штраф, пеня); відшкодування шкоди; виконання основних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1171 ЦК України шкода, завдана особі у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтями 50, 51 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VII. Висновки суду.

Судом встановлено, що 15.10.2020р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю кількох транспортних засобів, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Volkswаgen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 .

Суд погоджується з розміром завданої позивачці ОСОБА_1 шкоди, що визначений стороною позивача. Встановлено, що вартість необхідного відновлювального ремонту зазначеного автомобіля становить 201 726,40 грн.

Зазначений розмір шкоди узгоджується з наявними в матеріалах справи висновками експертних досліджень, які є несуперечливими в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами. При цьому суд враховує те, що під час розгляду справи жодна із страхових компаній чи інших відповідачів по справі не надали суду інших письмових доказів на спростування доводів сторони позивача з приводу розміру заподіяної шкоди, як і не скористалися своїм правом заявити клопотання про призначення відповідних автотоварознавчих (додаткових та інших) експертиз в ході судового розгляду.

Також зібраними у справі доказами, як вважає суд, підтверджено наявність вини обох водіїв ( ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ) у заподіянні автомобілю марки «Volkswаgen Jetta», пошкоджень.

Враховуючи вище встановлені обставини справи, зокрема обставини, встановлені в ході розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проаналізовані у постановах суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2020р. та Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2021р., суд приходить до висновку про наявність винних дій та причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками обох водіїв - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Отже, за наявності вини двох водіїв ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

При цьому аналіз ступеня вини кожного з водіїв підлягає ретельному дослідженню, а визначення ступеню вини кожного заподіювача шкоди повинна бути мотивованим з посиланням на докази, що містяться у матеріалах справи.

При цьому, суд враховує як ситуацію, що виникла на дорозі за участю зазначених автомобілів, так і те, що у дорожній обстановці, яка склалася, основною причиною виникнення ДТП, а саме зіткнення автомобіля марки «Mеrsedes-Benz Sprinter» (під керуванням водія ОСОБА_3 ) з автомобілем марки «Volkswаgen Jetta» (належного позивачці по справі) та у заподіянні пошкоджень майна позивачки, - є створення аварійної обстановки водієм автомобіля марки «Renault Trafic» (відповідачем ОСОБА_2 ), тобто вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Європейський суд стверджує, що верховенство права означає, що усі люди рівні перед законом як у своїх правах, так і в своїх обов`язках. Тим не менше, законодавство має враховувати різницю між людьми та ситуаціями за умови, що така різниця має об`єктивну і розумну підставу, переслідує правомірну мету, узгоджується з вимогами, яких дотримуються демократичні суспільства, та пропорційні цим принципам (рішення у справі «Партія добробуту (Refah Partisi), Ербакан, Казан та Текдаль проти Туреччини», від 31 липня 2001 року).

Крім принципів цивільного права - справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, які мають істотне значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце як наслідок дій водіїв кількох транспортних засобів, керуючись принципами верховенства права, справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що ступінь вини водія ОСОБА_3 у заподіянні майнової шкоди автомобілю марки «Volkswаgen Jetta», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 , становить 10%, а водія ОСОБА_2 - 90%.

Отже, пропорційно ступеню вини кожного водія, розмір шкоди, завданої позивачці ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 , як вважає суд, становить 20 172,64 грн. (201 726,40 грн. х 10 %), а розмір шкоди, завданої позивачці відповідачем ОСОБА_2 становить 181 553,76 грн.

Аналогічний висновок щодо саме такого процентного співвідношення розміру відшкодування завданої шкоди до ступеню вини в аналогічних обставинах визначив Верховний Суд у справі №361/10096/14-ц, зокрема у постанові від 17.06.2020 року. У даній постанові суд покликався і на необхідність встановлення саме вартості необхідного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в частині визначення розміру заподіяних потерпілій особі збитків (шкоди).

Натомість, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність обох водіїв була застрахована, то зазначені деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такі висновки викладено Великою Палатою Верховного суду у постанові від 20.06.2018 року у справі №308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У пунктах 60-61 Постанови Великої Палати Верховного суду від 07 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц вказано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , була застрахована у Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» згідно зазначеного вище полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8014909, то визначена сума завданих ОСОБА_3 збитків (20 172, 64 грн.) охоплюється лімітом відповідальності страховика та підлягає стягненню саме з нього з відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС».

Суд вважає, що сторона позивача хоч і зазначила ОСОБА_3 відповідачем у справі як одного із осіб (водіїв), що винні у настанні страхового випадку, однак у прохальній частині вірно визначила, що належним відповідачем, з якого підлягають стягненню заподіяні позивачці збитки у даному випадку є саме страховик АТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», оскільки сума завданих винною особою збитків охоплюється лімітом відповідальності страховика.

Щодо відшкодування позивачці шкоди, завданої відповідачем ОСОБА_2 , яка як визначено судом становить 181 553,76 грн., то суд враховує те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», однак у даному випадку розмір завданої шкоди перевищує ліміт страховика (за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн.). Відтак, у страховика (відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») виник обов`язок з відшкодування позивачці ОСОБА_1 шкоди саме в розмірі 130 000 грн., а обсяг відповідальності страхувальника ОСОБА_2 обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування(181 553, 76 грн. 130 000 грн.) та становить 51 553, 76 грн.

З приводу доводів представника Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», що водій ОСОБА_3 , який діяв в стані крайньої необхідності, - не підлягає адміністративній відповідальності та у даному випадку підлягає застосуванню п.32.1 ст.32 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» («страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону»), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 30.05.2001 року (Справа № 1-22/2001) пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України безпосередньо не встановлюються види юридичної відповідальності. За цим положенням виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, а також діяння, що є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями як підстави кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, та відповідальність за такі діяння.

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

З вищенаведеної норми вбачається, що крайня необхідність є тією обставиною, що виключає адміністративну відповідальність.

В свою чергу цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою обов`язків, зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони та полягаю у полягає у застосуванні до правопорушника в інтересах другої сторони установлених законом або договором правових заходів впливу, а саме: відшкодування збитків; виплата неустойки (штраф, пеня); відшкодування шкоди; виконання основних обов`язків.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.1171 ЦК України шкода, завдана особі у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала.

Таким чином, враховуючи положення ст.1171 ЦК України, шкода, завдана в стані крайньої необхідності, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а отже цивільно-правова відповідальність у такому випадку виникає.

Оскільки за такі дії ОСОБА_3 настає цивільно-правова відповідальність, то п.32.1. ст.32 Закону не застосовується та жодних обмежень щодо відшкодування завданих збитків у даному випадку немає.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність постанови суду при притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не є підставою для звільнення його від обов`язку відшкодувати шкоду.

Крім того, суд не приймає до уваги доводів відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з приводу не звернення позивачки ОСОБА_1 до них як до страховика ОСОБА_2 , оскільки попереднє звернення безпосередньо до страховика з відповідною заявою не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

VIII. Розподіл судових витрат між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що за заявлені позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2017,30 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з урахуванням загальної ціни позову, розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів по справі та розміру сплаченого позивачкою судового збору, суд приходить до висновку, що з відповідача - Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 10% від суми сплаченого нею судового збору, що становить 201,73 грн.(2017,30х10%); а решта 90% сплаченого позивачкою судового збору в сумі 1815,57 грн. (2017,30 грн.х90%) - підлягає стягненню з відповідачів Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_2 в наступних співвідношеннях: зокрема 1299,95 грн. сплаченого судового збору (71,60% - 130000грн./181553,76 грн.) з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та 515,62 грн. (28,4% - 51553,76грн./181553,76 грн.) з ОСОБА_2 .

Щодо інших судових витрат, то стороною позивача до закінчення судових дебатів з покликанням на ст.ст.133, 134, 137 та 141 ЦПК України повідомлено суд, що ними у строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, буде подано відповідну заяву про розподіл інших судових витрат з долученням відповідних доказів їх понесення, в тому числі витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень завданої шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 553 (п`ятдесят одну тисячу п`ятсот п`ятдесят три) гривні 76 коп. завданої шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь ОСОБА_1 20 172 (двадцять тисяч сто сімдесят дві) гривні 64 коп. завданої шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 1299 (одну тисячу двісті дев`яносто дев`ять) гривень 95 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 515 (п`ятсот п`ятнадцять) гривень 62 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь ОСОБА_1 201 (двісті одну) гривню 73 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04.03.2022р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Берегове Мостиського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_7 .

Відповідачі:

1. Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»; місцезнаходження: 04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44; .

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_8 .

3. Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС»; адреса місцезнаходження: 03117, м.Київ, пр.Перемоги, 65; .

4. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_9 .

Суддя Ю.В. Кічак