Справа № 188/1769/21
Провадження № 2/188/231/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду та відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, просить стягувати з ОСОБА_2 на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня подання позову, тобто з 21.12.2021р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що син позивача та відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на першому курсі денної форми навчання Коледжу електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету і в зв`язку з цим потребує постійної матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не допомагає, а позивач без допомоги батька не в змозі забезпечити дитину на достатньому рівні.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в розмірі 1/6 частини.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить розглянути справу у його відсутність, та відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки він вже сплачує аліменти на користь інших дітей.

Враховуючи обставини справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 тієї ж статті зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно до ст. 200 СК України, визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , батьками останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 6).

Відповідно до довідки Коледжу електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету від 13.12.2021р. ОСОБА_3 дійсно навчається на першому курсі на бюджетній основі (а.с. 7).

Як зазначив відповідач в своїй заяві він заперечує проти сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на час його навчання, оскільки є платником аліментів за іншими виконавчими листами.

В підтвердження вказаних обставин відповідачем надано довідку ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 01.03.2022р., згідно якої відповідач дійсно є платником аліментів з 2015 року в загальному розмірі 29,17%.

Так, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, оскільки стипендія не покриває цих витрат.

У своїй заяві відповідач, посилаючись на те, що вже сплачує аліменти на користь інших стягувачів, вказав на неспроможність утримувати свого сина ОСОБА_4 .

Між тим, як вбачається з наданої відповідачем довідки, він дійсно є платником аліментів на користь інших осіб в загальному розмірі 29, 17%.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться інші утриманці і в зв`язку з цим він не може забезпечувати сина ОСОБА_4 , є необґрунтованими, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину ОСОБА_4 , який її потребує.

Отже, як з`ясував суд при вивчені всіх обставин справи, позивач і відповідач перебувають у рівних умовах, при яких ухилення одного з батьків від необхідного забезпечення дитини є недопустимим, що тягне за собою порушення прав повнолітньої дитини на повноцінний розвиток, освіту та належний спосіб життя на період навчання.

Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що відповідач жодним чином не звільнений від обов`язку утримувати дитину на період навчання, загальний відсоток стягнення по іншим виконавчим документам не є перепоною для утримання сина на період навчання, отже повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_4 на час його навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу на період його навчання.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 199, 200 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 ) аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 21 грудня 2021 року, до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра