Справа № 459/3916/21
Провадження № 4-с/459/32/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Ганас К.В.

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевич Романа Івановича від 11.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження № 67476862 та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

02.12.2021 р. скаржниця звернулася до суду з даною скаргою в якій просить: 1) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. щодо відкриття виконавчого провадження №67476862, та скасувати його рішення від 11.11.2021 р., а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження; постанови про стягнення заборгованості в розмірі 241 801,08 грн.; постанови про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 24 180,11 грн.; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, який становить 310,00 грн.; 2) зобов`язати приватного виконавця виконати приписи ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо повернення стягувачу виконавчого документу, поданого з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення до виконання та у зв`язку з невідповідністю виконавчого документу вимогам Закону.

В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №65230183 з примусового виконання виконавчого листа №2-2802/09, виданого 22.04.2010 р. Червоноградським міським судом Львівської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» кредитної заборгованості у розмірі 241 801,08 грн.. Зазначила, що вказаний виконавчий документ декілька разів направлявся на виконання та повертався стягувачу без виконання, в т.ч. і за заявою стягувача. Так, згідно заяви стягувача від 26.08.2021 р., виконавчий документ останній раз було повернуто останньому без виконання постановою державного виконавця від 21.09.2021 р. на підставі п. 1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». У листопаді 2021 р. стягувачем в черговий раз було пред`явлено виконавчий документ до примусового виконання, у зв`язку з чим 11.11.2021 р. приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Р.І. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №67476862, а також ряд інших рішень пов`язаних із виконанням виконавчого документа. Вважає, що приватний виконавець у порушення приписів ЗУ «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження, оскільки: строки пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплинули; згідно інформації наданої НБУ у боржника відсутня заборгованість перед стягувачем; у своїй заяві про повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання, стягувачем не були зазначені відомості про часткове виконання рішення боржником. У зв`язку з такими протиправним винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу, якого на її думку не існує, приватний виконавець визначив і суму основної винагороди в розмірі 24 180,11 грн., яка не відповідає фактичному боргу. Вказані вище обставини, на її думку свідчать про те, що з неї намагаються стягнути вже сплачені кошти, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. За таких обставин вона змушена звернутись в суд.

17.12.2021 р. приватний виконавець подав заперечення на скаргу в якому просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі. Зазначено, що скарга є безпідставною, а обставини наведені у ній не відповідають дійсності. Так, 10.11.2021 р. представник стягувача подав заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-2802/09, за результатами розгляду якої, у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження», ним того ж дня було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Окрім цього, одночасно з відкриття виконавчого провадження ним було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, та стягнення основної винагороди. Вказаний виконавчий документ декілька разів пред`являвся до виконання в органи ДВС та повертався стягувачу без виконання, зокрема, востаннє, постановою від 21.09.2021 р., що свідчить про переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, відтак стягувачем не було пропущено строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Твердження боржника щодо відсутності у неї заборгованості є безпідставними, оскільки в підтвердження даних обставин не було надано жодних доказів. Ствердив, що з метою перевірки інформації наведеної боржником у своїй скарзі щодо часткове виконання рішення та відсутності заборгованості перед стягувачем, ним були скеровані відповідні запити на адресу банку та у відділ ДВС. За таких обставин вважає, що він діяв в межах та у спосіб передбачений ЗУ «Про виконавче провадження».

14.01.2022 р. представник скаржниці подав пояснення на заперечення приватного виконавця, в яких зазначив, що оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу 21.09.2021 р. з його ініціативи, відтак, на його думку, положення ч.5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо застосування переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання до застосування не підлягають, а тому строк для пред`явлення цього виконавчого документа не перервався 21.09.2021 р. Також вказав, що при перебуванні даного виконавчого документа на примусовому виконанні у відділі ДВС, державним виконавцем 22.04.2021 р. були винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору (20 490,05 грн.) та витрат виконавчого провадження (336,60 грн.). Не зважаючи на те, що виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 21.09.2021 р., вказані вище постанови, які є виконавчими документами, були виділені в окреме провадження. Таким чином вважає, що стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 24 180,11 грн. та мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 310,00 грн. є незаконним, оскільки призведе до подвійного стягнення виконавчого збору та мінімальних втрат виконавчого провадження.

04.02.2022 р. приватний виконавець подав додаткові пояснення на скаргу, в яких, крім іншого, додатково наголосив на правомірності винесення ним постанови про стягнення з боржника основної винагороди одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Представник скаржниці у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі з підстав наведених у ній.

Приватний виконавець та представник стягувача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належно повідомлені, подали заяви про розгляд скарги у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Встановлено, що 11 листопада 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Р.І. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67476862, з виконання виконавчого листа №2-2802/09, виданого 22.04.2010 р. Червоноградським міським судом Львівської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Кредобанк» кредитної заборгованості у розмірі 241 801,08 грн.

Того ж дня приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 24 180,11 грн., та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 310,00 грн.

Як видно із відповіді на запит Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м.Львів) від 29.12.2021 № в-8/19.13-11/22132, виконавчий документ перебував на виконанні у Сколівському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області АСВП № 52662516. Після того, виконавче провадження було передано за місцем реєстрації боржника, а саме до Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м.Львів). Згодом, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до постанови про відкриття провадження № 65230183 від 22.04.2021 державним виконавцем Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м.Львів) відкрито провадженння з виконання виконавчого листа № 2-2802/09 про стягнення боргу у сумі 205 113, 34 грн.

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати, що виданий головним бухгалтером ТзОВ "ОККО-Рітейл" з ОСОБА_2 за виконавчим листом стягнуто 40 486,79 грн.

Як видно із постанови про відкриття провадження Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м.Львів) від 17.10.2016 державним виконавцем відкрито провадження з виконання виконавчого листа № 2-2802/09 виданого 22.04.2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь "ПАТ "Кредобанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 241 801,08 грн.

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття . Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина 5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 6 ст. ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На виконання ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» постановою Кабінету Міністрів України від 8.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Як видно з відміток приватного виконавця на виконавчому листі, востаннє виконавчий лист на підставі п. 2 ч.1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення постанови) було повернуто 28.09.2016. З цього часу встановлювався строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, тобто до 28.09.2019.

Такий трирічний строк було перервано 17.10.2016 у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження, а отже такий не спливав.

З 17.10.2016 виконавчий лист безперервно перебував на виконанні у Сколівському РВ ДВС ГТУЮ та Червоноградському ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м.Львів), та 21.09.2021 був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачу № 65230183 від 21.09.2021.

Отже, станом на час винесення оскаржуваної постанови, а саме 11.11.2021, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не закінчився.

Крім того, відсутність заборгованості за виконавчим документом чи його виконання до відкриття виконавчого провадження не є наслідком скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а є підставою для закінчення виконавчого провадження, якщо боржником буде надано відповідні докази виконавцю. Проте, боржник не повідомив виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення та докази не надав.

Щодо винесення постанови про стягнення основної винагороди, у відповідності до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди.

Відтак, винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного суду в постановах № 640/17289/20 від 03.06.2021 та № 640/2710/20 від 05.08.2021.

За викладених фактів і міркувань суд вважає скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 25.02.2022 р.

Суддя А.І. Жураковський