ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/160/22 Справа № 212/8596/21 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/8596/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») в обґрунтування якого зазначено, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який працював кріпильником дільниці № 32 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Під час виконання трудових обов`язків, на горизонті шахти 1340 м, внаслідок нещасного випадку її чоловік загинув. На підприємстві відповідача було проведене розслідування нещасного випадку, про що було складено Акти форми Н-1 та Н-5, де вказано, що смерть ОСОБА_2 наступила при виконанні трудових обов`язків внаслідок удару куском породи, який підмитий водою, впав з балки противовісного відділення ствола шахти «Центральна». Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок нещасного випадку позивач пережила сильний стрес та душевні страждання, оскільки одна залишилася з дочкою - інвалідом внаслідок психічного розладу та сином, якому тільки-но виповнилося 19 років, який потребує підтримки батька. Загиблий був єдиним годувальником в сім`ї. Після смерті чоловіка позивач була на грані зриву, важко переживала втрату, постійно плакала, відчувала безсилля та безпорадність. До сих пір позивач переживає нервові потрясіння пов`язані зі смертю чоловіка та з втратою його турботи і підтримки. Смерть рідної людини, невідновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. Внаслідок нещасного випадку, смертю чоловіка позивачці завдано моральну шкоду, яку просить стягнути з відповідача у розмірі - 454 000 гривень, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завданої смертю чоловіка на виробництві, без утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 180 000 гривень.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 1800 гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що при укладенні трудового договору з ОСОБА_3 його було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_4 свідомо прийняв умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також ПрАТ «Суха Балка» надавало ОСОБА_5 встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування тощо.

Апелянт вважає, що шкоду, завдану позивачу було спричинено внаслідок непереборної сили тобто не з вини відповідача. Протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв.

Крім того апелянт зауважує на тому, що посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються жодними належними доказами, наприклад, висновком експерта в галузі психології а розмір моральної шкоди є необґрунтованим, завищеним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому 29 жовтня 1982 року Жовтневим РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 1179, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.23).

ОСОБА_2 працював кріпильником на ПрАТ «Суха Балка», що підтверджується довідкою про наявність трудового стажу (а.с.11).

29 вересня 2006 року, при виконанні трудових обов`язків, з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, в результаті якого він загинув, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 30 вересня 2006 року здійснено актовий запис № 1829 (а.с.22).

На підприємстві відповідача було проведене розслідування нещасного випадку, про що складено Акт Н-5 від 16 жовтня 2006 року, з якого встановлено, що згідно Наказу по ВАТ «Суха Балка» від 21 вересня 2006 року № 1080 виконувалися роботи по заміні урівноважуючи канатів клітьової підіймальної установки ствола шахти «Центральна». Близько 12 години 30 хвилин 29 вересня 2006 року, ОСОБА_4 опустився на площадку огляду урівноважуючих канатів відмітки 1355 м і за допомогою металевого лома довжиною 0.5 м зняв дві дошки довжиною 1.5 м направляючої рамки. Смерть ОСОБА_2 наступила при виконанні трудових обов`язків внаслідок удару куском породи, який підмитий водою, впав з балки противовісного відділення ствола шахти "Центральна" внаслідок наскрізного поранення грудної клітини (а.с.5-10).

За результатами розслідування складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 № 20 від 16 жовтня 2006 року (а.с.21).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок нещасного випадку, який стався з ним на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата чоловіка завдала позивачу фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору з ОСОБА_3 його було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_4 свідомо прийняв умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також ПрАТ «Суха Балка» надавало ОСОБА_5 встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування тощо, оскільки наведені вище обставини не знімають з відповідача відповідальності за незабезпечення, в даному випадку, безпечних умов праці.

Крім того, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що шкоду, завдану позивачу було спричинено внаслідок непереборної сили тобто не з вини відповідача. Протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв, оскільки вина підприємства у нещасному випадку, що стався з чоловіком позивача, встановлена розслідуванням, за результатами якого складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 № 20 від 16 жовтня 2006 року.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, оскільки внаслідок смерті чоловіка позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, яка втратила підтримку близької людини, ступінь вини підприємства відповідача, яке не створило безпечних умов праці.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення їй моральної шкоди у зв`язку з втратою чоловіка, колегія суддів не бере до уваги з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок смерті чоловіка. Смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 180 000 гривень.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: