Справа №201/9814/21
Провадження № 2/201/714/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №4-8).

Одночасно, в позовній заяві представником позивача адвокатом Мальцевим В.П. (діє на підставі ордера АЕ №1094286 від 27.09.2021р. - а.с. №33) заявлено клопотання про витребування доказів, а саме, витребувати у АТ КБ ПриватБанк належним чином завірені копії документів, за якими виникла заборгованість у ОСОБА_1 перед АТ КБ ПриватБанк, документи, що підтверджують розмір заборгованості перед банком, а саме: повний розрахунок заборгованості із зазначенням договору, за яким виникла заборгованість та платежами, які були виплачені за даним договором, із зазначенням періодів нарахування відсотків за кредитом, суми, які були сплачені за зазначеним договором, із зазначенням відсотків ставки за кредитом, доказів направлення/отримання ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту, інші документи, що були надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису №24198 від 18.12.2017р. У приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. належним чином завірені копії документів: копію нотаріальної справи стосовно вчинення виконавчого напису № 24198 від 18.12.2017р. з приводу стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у розмірі 2 494 158грн. 27коп.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 04.10.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою було повністю задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. №48).

Крім того, разом із позовною заявою, представником позивача - адвокатом Мальцевим В.П., була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій представник позивача просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66846913, що проводиться на підставі виконавчого напису, вчиненого 18.12.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. зареєстрованого в реєстрі за № 24198, за яким стягується заборгованість з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 2 494 158грн. 27коп. (а.с. №36-38).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 04.10.2021р. задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. від 18.12.2017р. №24198 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк в розмірі 2 494 158грн. 27коп., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., ВП № 66846913 (а.с. №49).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Мальцев В.П. в позовній заяви посилався на те, що 18.12.2017р. приватним нотаріусом Київського МНО Швецем Р.О. вчинений виконавчий напис №24198, яким запропоновано стягнути з позивача на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість по кредитному договору №DNDVGO00000449 у розмірі 2 492 358грн. 28коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 800 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки розмір заборгованості за кредитним договором не є безспірним, подані для вчинення виконавчого напису документи не підтверджують безспірність заборгованості позичальника перед банком, не надано копію письмової вимоги про усунення порушень, яка повинна бути направлена боржнику та оригінали розрахункових документів, що підтверджують направлення вимоги. В свою чергу приватний нотаріус не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним, а тому вчинив виконавчу дію, керуючись нечинними нормами законодавства. З урахуванням викладеного, представник позивача просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.12.2017р. приватним нотаріусом Київського МНО Швецем Р.О. зареєстрований в реєстрі за №24198, а також вирішити питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

25.01.2022р. від представника відповідача АТ КБ ПриватБанк Істамової І.В. (діє на підставі довіреності від 08.04.2020р. - а.с.№105) в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та посилалася на те, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу банком були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус не повинен перевіряти існуючу заборгованість, а лише повинен перевірити наявність документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України. Разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача суду було надано: копії кредитного договору №DNDVGO00000449, вимоги про усунення порушень за кредитним договором, виписка-розрахунок по кредитному договору (а.с. №79-104).

Треті особи - приватний нотаріус Київського МНО Швець Р.О., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. не скористалися правом на надання суду пояснень щодо предмету позову та доказів на їх обґрунтування.

Втім, 01.11.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Швецем Р.О. на виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 04.10.2021р. суду було надано копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №24198 від 18.12.2017р. (а.с. №60-77).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень відповідача у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

26.11.2007р. між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) укладено кредитний договір №DNDVGO00000449, за умовами якого позичальнику надано кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 339 978,80 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,90% в день з кінцевою датою повного повернення кредиту 26.11.2027р. (а.с.№64-66).

18.12.2017р. приватним нотаріусом Київського МНО Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстровано реєстрі №24198, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №DNDVGO00000449 від 26.11.2007р. у розмірі 97 739,54 дол.США, що за курсом НБУ від 18.08.2017р. складає 2 492 358 грн.27 коп., з яких: заборгованість по відсоткам - 82 367,54 дол.США, заборгованість по комісії - 15 372 дол.США. Цим виконавчим написом стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 800 грн. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 26.11.2007р. по 18.08.2017р. (а.с. №61).

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. За № 282/20595 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. Глави 16 Вчинення виконавчих написів для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 для одержання виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів ніж ті, які зазначені в ЗУ Про нотаріат та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути, як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

З наданих приватному нотаріусу документів вбачається, що стягувачем не було надано засвідчену виписку з особового рахунку боржника, як того вимагає Перелік, оскільки фактично нотаріусу разом із заявою банком надано лише розрахунок заборгованості, який сам по собі не є первинним документом у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а тому не дозволяє перевірити правильність такого розрахунку, розмір заборгованості та її безспірність, на що нотаріус, вчиняючи оспорюваний напис, уваги не звернув. Не надано доказів отримання боржником повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №24198 від 18.12.2017р. встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів) для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України Про нотаріат. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р у справі N 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову КМУ N 662 від 26.11.2014р. визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 18.12.2017р. не врахував, що станом на 18.12.2017р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України Про нотаріат.

Пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір №DNDVGO00000449 від 26.11.2007р., укладений між банком та ОСОБА_1 , не являється, оскільки вчинений в простій письмовій формі .

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №24198 від 18.12.2017р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору 1 362 грн. (за подачу позовної заяви - у розмірі 908 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с.№3, 35).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, правовою позицією ВСУ від 05.07.2017р. у справі за №6-887цс17, постановами Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі №310/9293/15ц, від 10.10.2018р. у справі N 61-10285св18, постановами Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 18.12.2017р., зареєстрований в реєстрі №24198, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №DNDVGO00000449 від 26.11.2007р. у розмірі 97 739,54 дол.США, що за курсом НБУ від 18.08.2017р. складає 2 492 358 грн.27 коп., з яких: заборгованість по відсоткам - 82 367,54 дол.США, заборгованість по комісії - 15 372 дол.США, а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 800 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 1 362 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.