Справа № 352/2772/21
Провадження № 2/352/253/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Кукули О.С.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на майно.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її баба ОСОБА_3 була власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , що мало статус майна колгоспного двору. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у даному колгоспному дворі проживали: баба ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , таким чином вони були співвласниками будинковолодіння у рівних долях по 1/4 частці. ІНФОРМАЦІЯ_1 баба померла, та належну їй 1/4 частку успадкував її син, батько позивачки ОСОБА_5 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. За таких обставин ОСОБА_5 став власником Ѕ частини спірного майна. Однак, у встановленому законом порядку батько не оформив свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивачки ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй ј частку будинковолодіння, яку прийняла позивачка як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину будинковолодіння в АДРЕСА_1 , яку прийняла позивачка як спадкоємець за законом першої черги, оскільки проживала разом з батьком на час відкриття спадщини. Інший спадкоємець за законом ОСОБА_2 , яка є відповідачкою у справі, спадщину не прийняла. Таким чином, позивачці належить право вланості на будинковолодіння з підстав належності ј частки на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, ј частини- у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 та Ѕ частини- у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 . У зв`язку з відсутністю правоустановлючого документу на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити.

Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, у поданій суду заяві позов визнала, щодо його задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого на даний час складає 330528 грн. Право власності голови двору ОСОБА_3 на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Милуванського старостинського округу №5 Тисменицької міської ради, який визнавався в якості акту органу влади (публічного акту), що підтверджує право власності.Однак, правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_3 голова двору, її син ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_1 . Усі четверо членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/4 частині.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування, стали співвласниками у рівних частках, при цьому на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину будинковолодіння, яку прийняв її син ОСОБА_5 як єдиний спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. У зв`язку з цим став власником Ѕ частини спірного будинковолодіння.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину будинковолодіння, яку прийняла позивачка як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому Ѕ частину будинковолодіння, яку прийняла позивачка як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Інший спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 , яка є відповідачкою у справі на спадщину не претендує.

Вказані обставини, які відповідачкою не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спірне будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння, з підстав належності ј частки на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, ј частини- у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 та Ѕ частини- у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, відповідно до ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майнозадоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 330528 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 24.02.2022 р.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ