БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/129/22
Провадження № 6/730/1/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу за поданням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренка Сергія Вікторовича про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренко С.В. звернувся до суду з даним поданням, в якому просить винести ухвалу про примусове проникнення державного виконавця та залучених ним осіб до житла боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що у відділі перебуває зведене виконавче провадження АСВП №61365958 з виконання виконавчих документів про стягнення боргів з ОСОБА_1 на користь стягувачів. Однак, боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання рішень судів та інших органів; за наявності реальної можливості допускає свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідних зобов`язань; на неодноразові виклики державного виконавця до відділу не з`являвся й про причини не повідомляв; 08.02.22р. при виїзді державного виконавця за місцем проживання для перевірки майнового стану двері будинку ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт.

За змістом положень ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч.1). Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч.2).

Державний виконавець з урахуванням скорочених строків розгляду даної категорії справ був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного поштового зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну робочу адресу електронної пошти, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, що з огляду на приписи ч.2 ст.439 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Положення ч.1 ст.439 ЦПК України кореспондується з нормами п.4, 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Водночас, відповідно до вимог ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст.10 даного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.30 Конституції України, ст.311 ЦК України кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Приписами ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України також встановлено, що право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний (приватний) виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, проте це не дало позитивних результатів.

Крім того, юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки його майнового стану, опису та арешту майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

В судовому засіданні встановлено, що у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває зведене виконавче провадження АСВП №61365958 з виконання ряду виконавчих документів судів та фіскальних органів про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь стягувачів АТ КБ «ПриватБанк», ГУ ДПС у Чернігівській області, Державного бюджету на загальну суму 1125764,76 грн; залишок суми заборгованості складає 1094606,21 грн.

В обгрунтування вимог подання державним виконавцем надано наступні докази: копії виконавчих документів, постанов про відкриття виконавчих проваджень від 17.02.2020р. (ВП №61293460), від 12.11.2020р. (ВП №63544501), від 15.01.2021р. (ВП №64161101), від 19.03.2021р. (ВП №64902286, ВП№64902708, ВП №64902587, ВП №64902363), від 18.08.2021р. (ВП №66513056), акту державного виконавця від 08.02.2022р.

За змістом норм ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, надані державним виконавцем матеріали не містять доказів того, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про наявність відкритих стосовно нього виконавчих проваджень, оскільки відсутні передбачені ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» документи, підтверджуючі належне надіслання боржнику постанов про відкриття виконавчого провадження (рекомендованим поштовим відправленням).

Також, державним виконавцем не додано доказів на підтвердження надіслання ним та отримання боржником ОСОБА_1 викликів, а також вимоги про необхідність надання доступу до житла в призначений для відвідування час.

Натомість, наданий суду акт від 08.02.2022р., на який посилається державний виконавець, в порушення вимог ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» не містить інформації про його складення в присутності понятих, що тягне за собою недопустимість даного доказу.

Більше того, подані державним виконавцем документи не містять жодних відомостей про здійснення ним якихось інших виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів, в тому числі й одержання з відповідних державних реєстрів інформації про належність боржнику ОСОБА_1 чи іншим особам житлового приміщення, за адресою місцезнаходження якого виконавець клопоче про отримання дозволу на примусове проникнення.

Відтак, державним виконавцем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами фактів умисного невиконання боржником ОСОБА_1 виконавчих документів, вичерпання виконавцем усіх можливих шляхів для забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів, свідомого недопущення виконавця в житло.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане подання державного виконавця є необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.30, 41 Конституції України, ст.311, 321 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренка Сергія Вікторовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець