Справа № 444/3143/20
Провадження № 2/444/64/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

02 лютого 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю представника позивача - адвоката Білик П. Б.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лука Т.М.,

третьої особи приватного нотаріуса Капуш І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна, про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна про стягнення коштів. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_1 продав, а він - позивач ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 0,1586 га, кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_1 , в межах і в розмірах визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21.07.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Жовківському районі. Об`єкт продажу належав продавцеві - ОСОБА_1 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.05.2014 року, індексний номер витягу 22075357, номер запису про право власності: 5767005; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27. Продаж вчинено за 113 367 (сто тринадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень, яку він - покупець сплатив повністю продавцеві ОСОБА_1 до укладення і підписання даного договору і матеріальних претензій за цим договором сторони один до одного не мали, що підтвердили своїми підписами у цьому договорі. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Іриною Михайлівною.

Не погоджуючись з укладеним договором купівлі-продажу земельної ділянки, третя особа - ОСОБА_3 звернулась до Жовківського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання зазначеного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, мотивуючи тим, що перебуваючи з шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , згоди на відчуження майна не давала, вважала, що земельна ділянка - це спільне майно подружжя.

17 березня 2016 року за позовною заявою ОСОБА_3 було відкрито провадження у справі та 27 вересня 2016 року Жовківським районним судом Львівської області ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, яке він оскаржив в апеляційному порядку.

02 березня 2017 року колегією суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу задоволено. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасовано в частині задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення судових витрат. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

На рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року у цивільній справі № 444/578/16 ОСОБА_3 подала касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді постановою апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року.

Постановою Верховного суду України від 19 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року скасовано. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції постанови Верховного суду України від 19 серпня 2020 року, якою визнано оспорюваний правочин недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Позивач зазначає, що відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відтак, оскільки вищевказаним судовим рішенням встановлено визнання правочину, а саме: договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року недійсним, ця обставина не потребує додаткового доведення.

За правилами частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Частиною 2 даної статті визначено, що якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Позивач стверджує, що у зв`язку з тим, що ним були передані відповідачу кошти в розмірі 113 367 грн. при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки та який за рішенням суду визнаний недійним, він просить стягнути дану суму з відповідача.

Крім того, відповідно до п. 12 Договору, всі витрати, пов`язані з оформленням цього договору сплатив він - ОСОБА_2 . Так, ним оплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5 668,35 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 35 коп.) та військовий збір в розмірі 1 750,50 грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят грн. 50 коп.). Тобто загальна сума, яку він просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 - 120 785,85 грн. (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять грн. 85 коп.).

Позивач просить позов задовольнити та стягнути зазначені вище кошти з відповідача.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 23.12.2020 року (арк. спр. 35-36, том 1).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.11.2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог, а саме на: земельну ділянку площею 0,1586 га., кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_1 , в межах і в розмірах визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21.07.2015року, виданого відділом Держземагенства у Жовківському районі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27.

23.12.2020 року відповідно до ухвали Жовківського районного суду Львівської області розгляд справи відкладено на 01.02.2021 року о 11 год. 00 хв. у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення учасникам справи повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та здійснено виклик учасників справи в судове засідання (арк. спр. 54, том 1).

01.02.2021 року відповідно до ухвали Жовківського районного суду Львівської області розгляд справи відкладено на 24.02.2021 року о 11 год. 00 хв. у зв`язку з письмовим клопотанням позивача (арк. спр. 66, том 1).

24.02.2021 року судове засідання у даній справі відкладено на 23.03.2021 року о 10 год. 00 хв. у зв`язку із поданим відповідачем ОСОБА_1 клопотанням, а також відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (арк. спр. 71-73, том 1).

19.03.2021 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подано відзив на позов, зустрічний позов та клопотання, в якому представник просить, у зв`язку з відсутністю коштів на відправку судової кореспонденції та його перебуванням на лікуванні, визнати суд поважними причини пропуску строків на подання відзиву та зустрічного позову та прийняти такі до розгляду в межах даної справи. Також представник просить провести розгляд справи 23.03.2021 року у його відсутності у зв`язку з його перебуванням на самоізоляції. Крім цього, представник просить підготовче провадження у справі не закривати, оскільки відповідно до вимог ЦПК він бажає суду подати додаткові докази, та скористатись правами, які надані учасникам справи на стадії підготовчого провадження (арк. спр. 80-117).

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лука Т.М. зазначає, що проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечує у повному обсязі зважаючи на наступне. Так, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року у складі судді Ясиновського Р.Б. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:003:0052, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М., скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт із земельної ділянки площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, в межах і в розмірах, визначених державним актом серії ЯИ № 192174, кадастровий номер :03:003:0052, накладений ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17 березня 2016 року. Рішення суду набрало законної сили 19.08.2020 року. Повідомляє суду, що коштів згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:003:0052, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. - ОСОБА_1 не отримував, отже відсутні правові підстави для їхнього стягнення, що може підтвердити нотаріус, який посвідчував угоду. Звертає увагу суду, що зі сторони позивача відповідачу навпаки чиняться перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що зумовило звернення до суду за захистом порушеного права та подання зустрічного позову.

Посилається на ч. 2 ст. 152 ЗК України відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов) (ст. 391 ЦК України).

Звертає увагу суду на те, що в 2018 році зі сторони Департаменту ДАБІ у Львівській області проводилась перевірка щодо проведення будівельних робіт на земельній ділянці, кадастровий номер :03:003:0052. Згідно з актом Департаменту ДАБІ у Львівській області №610/18-пз та №756/18-пз, ОСОБА_2 , на земельній ділянці кадастровий номер :03:003:0052, за цільовим призначенням - для ведення ОСГ, здійснено самовільне виконання будівельних робіт з будівництва підпірної стіни без розроблення та затвердження проектної документації та документа, який надає право виконувати будівельні роботи, виконані будівельні роботи з монтажу збірних бетонних фундаментних блоків у три ряди на цементному розчині довжиною 30м та 10м, про що складено протокол №610/18-пз від 22.08.2018р. та протокол №610/18-пз-1 від 22.08.2018р. Окрім того, зі сторони Департаменту ДАБІ у Львівській області видано припис №610/18-пз від 22.08.2018р. про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Згідно з постановою №132/15/18-ф/пз від 19.09.2018р., ОСОБА_2 за вищенаведені порушення визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП та накладено штраф в розмірі 8585,00 грн. Як вбачається з акту обстеження земельної ділянки від 09.11.2020р., комісією встановлено, що ОСОБА_2 , в порушення норм земельного законодавства, здійснено псування і забруднення земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0052, будівельним та іншим сміттям, з використанням такої не за цільовим призначенням, чим знято та перенесено з останньої ґрунтовий покрив без спеціального дозволу на таке, знищено межові знаки, чим завдано шкоди території кладовища, що межує з такою ділянкою, та побудовано на такій малу архітектурну форму розміром 5x6м. Зважаючи на викладене вище наявні підстави для зобов`язання ОСОБА_2 до усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:003:0052, шляхом відновлення такої до стану, який існував на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2015р. Зважаючи на вищевикладене, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна, про стягнення коштів відмовити за безпідставністю.

23.03.2021 року судове засідання у даній справі відкладено на 13.04.2021 року о 11 год. 00 хв. у зв`язку із поданням відзиву на позов та зустрічного позову та необхідністю вирішення питання про перехід від спрощеного провадження розгляду справи до загального та призначення підготовчого судового засідання у даній справі та надання можливості позивачу ОСОБА_2 скористатись правовою допомогою (арк. спр. 120-122, том 1).

13.04.2021 року судове засідання у даній справі відкладено на 06.05.2021 року о 13 год. 30 хв. у зв`язку із поданим представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Біликом П.Б. клопотанням, в якому він зазначив, що уклав договір про надання правової допомоги позивачу ОСОБА_2 , у зв`язку з чим в нього виникла необхідність ознайомитись з матеріалами справи (арк. спр. 127-130, том 1).

06.05.2021 року судове засідання у даній справі відкладено на 27.05.2021 року о 15 год. 30 хв. у зв`язку із поданим представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Біликом П.Б. клопотанням, в якому він зазначив, що не має можливості прибути в судове засідання, оскільки зайнятий в кримінальному провадженні, а також зазначив, що довідався про те, що поданий зустрічний позов, а тому з метою сформувати правову позицію щодо його прийняття, для чого необхідний певний час, просив не вирішувати питання про прийняття до розгляду зустрічного позову (арк. спр. 138-141).

27.05.2021 року судове засідання у даній справі відкладено на 27.05.2021 року о 15 год. 30 хв. у зв`язку із поданим представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Біликом П.Б. клопотанням, в якому він зазначив, що між сторонами ведуться переговори по суті компромісного врегулювання спору, а тому, враховуючи цю обставину, а також його зайнятість в інших судових засіданнях у цей день, просив відкласти судове засідання у даній справі (арк. спр. 149-152, том 1).

27.05.2021 року Жовківським районним судом Львівської області постановлено ухвалу про перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 14 липня 2021 року о 09 годині 00 хвилин в приміщенні Жовківського районного суду Львівської області (арк. спр. 153, том 1).

14.07.2021 року судове засідання у даній справі відкладено на 02.08.2021 року о 09 год. 00 хв. у зв`язку із підтвердженням позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що дійсно сторони бажають врегулювати мирно спір, а тому просить суд надати можливість здійснення мирного врегулювання спору (арк. спр. 161-162).

02.08.2021 року ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Лука Тарасом Миколайовичем, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська міська рада, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення збитків з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна, про стягнення коштів. Роз`яснено позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 право звернутися до суду з вказаним позовом у загальному порядку (арк. спр. 171-173, том 1).

02.08.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 31.08.2021 року у зв`язку з необхідністю надання приватним нотаріусом Капуш І.М. документів, що стосуються укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2015 року (арк. спр. 174-177, том 1).

31.08.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09 год. 30 хв. 23.09.2021 року у зв`язку із заявленим клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 через те, що представлені документи надані нотаріусом 31.08.2021 року, а тому представник бажає ознайомитись з цими документами та подати щодо них письмові пояснення (арк. спр. 198-200, том 1).

23.09.2021 року в підготовчому судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Лука Т.М. подано клопотання про призначення у даній справі психологічної експертизи із застосування спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфа, проведення якої він просить доручити Ясінському Олегу Миколайовичу, за участі позивача ОСОБА_2 . Ураховуючи зазначене в підготовчому судовому засіданні продовжено перерву до 09 год. 00 хв. 12.10.2021 року (арк. спр. 204-208, том 1).

12.10.2021 року ухвалою суду підготовче судове засідання у даній справі відкладено на 11.11.2021 року у зв`язку з поданим клопотанням представника відповідача та поданням представником відповідача клопотання про долучення до матеріалів даної справи висновку експерта-поліграфолога №010/012-С від 30.09.2021 року, який проведений із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа, щодо відповідача ОСОБА_1 (арк. спр. 212-214, том. 1).

11.11.2021 року ухвалою суду підготовче судове засідання у даній справі відкладено на 13.12.2021 року у зв`язку з письмовим клопотанням, поданим представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Біликом П.Б. про відкладення розгляду даної справи у зв`язку із його зайнятістю в інших судових засіданнях (арк. спр. 9-16, том 2).

13.12.2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лука Тараса Миколайовича про призначення у даній справі психологічної експертизи із застосування спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфа в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна, про стягнення коштів (арк. спр. 23-25, том 1).

13.12.2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна, про стягнення коштів та призначено справу до судового розгляду (арк. спр. 29-30, том 2).

13.01.2022 року приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області (перейменовано на Львівський міський нотаріальний округ) Капуш Ірина Михайлівна подала письмове пояснення, в якому зазначає, що нею - ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу 01.12.2015 року за №1889 був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1586 га в АДРЕСА_1 , укладеного між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_2 . Для посвідчення вказаного договору сторонами були надані всі необхідні документи, зокрема: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану ділянку від 23.05.2014 р. індексний номер витягу: 22075357, звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 27.07.2015 року, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 015 від 21.07.2015 року, паспорти, ідентифікаційні номери ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , свідоцтва про одруження (в справі наявні копії цих документів). Вказаний вище договір був укладений та підписаний Продавцем та Покупцем особисто 01.12.2015 року. Згоду на укладення такого договору попередньо дали та підписали особисто дружина Продавця та Покупця, справжність їх підписів на заявах про згоду на відчуження засвідчено нею, приватним нотаріусом Капуш І.М. За цим договором продаж було вчинено за 113 367 гривень, що, як підтвердили Сторони, було реальною сумою продажу, яку Покупець сплатив повністю Продавцеві до укладення і підписання даного договору і матеріальних претензій за цим договором Сторони один до одного не мали, що підтвердили підписами у цьому договорі (п. 3 договору). Всі витрати з посвідчення даного договору за домовленістю між Сторонами сплачував Покупець ОСОБА_2 . Крім суми продажу ОСОБА_1 мав сплатити 5% податку - 5668,35 грн. та 1,5% військового збору - 1700,50 грн., які за нього сплатив ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у цивільній справі копіями квитанцій №35,36 від 30.11.2015 р. (п.12). Сторони також підтвердили, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення вільне, усвідомлене, відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі та відповідають їх реальній домовленості (п.8). Договір Сторонами був прочитаний та підписаний особисто.

Приватний нотаріус Капуш І.М. зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_2 вона підтримує повністю та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 всю заявлену суму позову 120 785,85 гривень та судові витрати. Одночасно приватним нотаріусом повідомлено, що згідно реєстраційного посвідчення №611 від 29.09.2021 року, її приватну нотаріальну діяльність зареєстровано у Львівському міському нотаріальному окрузі Львівської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_7 пояснив, що 01 грудня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, розташованої у АДРЕСА_1 . Відповідно до домовленості між сторонами, позивач ОСОБА_2 повністю сплатив відповідачу ОСОБА_1 113 367 грн. до моменту підписання договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки і як зазначено у пункті три договору купівлі-продажу, сторони матеріальних претензій один до одного не мають. Постановою Верховного суду України від 19 серпня 2020 року визнано правочин купівлі-продажу земельної-ділянки недійсним з підстав того, що нотаріусом не перевірено процес посвідчення дружиною ОСОБА_1 ОСОБА_3 підпису на заяві згоді на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки дружина ОСОБА_1 ОСОБА_3 була вагітною і перебувала в лікарні, а тому нотаріусом була надану можливість ОСОБА_3 в автомобілі підписати заяву на погодження укладення її чоловіком ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки. Жодних мотивів щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з підстави неодержання коштів чи під впливом обману не було. Представник позивача зазначив, що відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Також представник звернув увагу суду на п. 12 договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідно до якого всі витрати, пов`язані з оформленням цього договору сплачує покупець, а тому з відповідача в користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути потрачені ним кошти для сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 5 668,35 грн. та військового збору в розмірі 1 750,50 грн. Представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача 120 785,85 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лука Т.М. позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Пояснив, що постановою Верховного суду від 19 серпня 2020 року визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним від 01 грудня 2015 року та ствердив, що жодних коштів позивач від відповідача не отримував за цим договором. Вважає, що є неправильним посилатись на умови договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки такий договір є недійсним, факти передачі коштів іншими розписками не підтверджується. Докази щодо передачі коштів за даним договором відсутні і судом не здобуті. Посилання на те, що розрахунок відбувся до підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки нотаріус не була присутня під час передачі коштів та не бачила чи передавались такі кошти. На підтвердження того, що коштів за договір купівлі-продажу земельної ділянки, який визнаний недійсним, відповідач ОСОБА_1 не отримував, ним подано суду висновок експерта-поліграфолога №010/012-С складений 30.09.2021 року. Такий висновок є належним, достатнім і допустимим доказом того, що факт отримання грошей місця не мав. Своєю чергою, позивач не довів, що ним були передані кошти відповідачу. Так, позивач не скористався запропонованим стороною відповідачем правом пройти експертизу та отримати висновок експерта-поліграфолога, хоча спочатку позивач ОСОБА_2 погодився, але пізніше через свого представника відмовився від проходження такої експертизи. Жодного доказу, що позивач поніс витрати, які пов`язані з оформленням договору купівлі-продажу земельної-ділянки відповідно до пункту 12 цього договору, позивачем не надано.

В судовому засіданні приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області (перейменовано на Львівський міський нотаріальний округ) Капуш Ірина Михайлівна надала пояснення про те, що для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 надав всі необхідні документи, ОСОБА_2 теж надав всі необхідні документи. Вона перевірила земельну ділянку, яку хотів придбати ОСОБА_2 , на цій земельній ділянці не було обтяжень. Договір купівлі-продажу земельної ділянки сторони укладали в другій половині дня, для цього вони прибули до неї, волевиявлення сторін для укладення цього договору було вільним. Зранку була дружина ОСОБА_1 , але не довго. Дружина надала дозвіл на укладення договору, подавши відповідну заяву. Згідно з процедурою укладення договору, вона виписала квитанції для сплати податку та військового збору і ці платежі за домовленістю між сторонами договору сплачував ОСОБА_2 . Нотаріус пояснила, що зазвичай сторони розраховуються до укладення договору. В даній ситуації сторони кілька раз ствердили, що претензій одна до одної не мають. ОСОБА_1 кілька раз підтвердив що претензій по розрахунку до ОСОБА_2 немає. Ціна продажу земельної ділянки, яка зазначена в договорі купівлі-продажу, відповідала тій вартості, яка була зазначена у Звіті про оцінку земельної ділянки. Після оформлення договору вона віддала продавцю копію договору купівлі-продажу та оригінали квитанцій, а покупцю витяг про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом у даній справі встановлено такі обставини.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року (справа №444/578/16-ц) визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_1 , в межах і розмірах визначених державним актом серії ЯИ № 192174, кадастровий номер :03:003:0052, укладеного 01.12.2015 року між продавцем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає АДРЕСА_1 та покупцем ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , який засвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. Вирішено питання розподілу судових витрат та скасовано заходи забезпечення позову (арк. спр. 8-10, том 1).

02 березня 2017 року колегією суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області ухвалено рішення, яким задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасовано в частині задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення судових витрат. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним (арк. спр. 11-13, том 1).

На рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (арк. спр. 14-16, том 1).

Надалі, здійснюючи новий апеляційний розгляд, постановою апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої в селі Малі Підліски Жовківського району Львівської області, в межах і розмірах визначених державним актом серії ЯИ № 192174, кадастровий номер :03:003:0052, укладеного 01.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. відмовлено (арк. спр. 17-18, том 1).

ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, постанову апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року скасовано, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови Верховного Суду (арк. спр. 24-28). В постанові зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 69 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який повинен бути нотаріально посвідчений. Встановивши, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_3 , яка є співвласником цього майна, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Висновок суду є правильним, виходячи з такого. При розгляді спорів про відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя слід передусім визначитись з об`єктом, тобто з тим, що відчужується. Предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог статті 362 ЦК України про переважне право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Тобто, договір відчуження спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому. Оскільки суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_3 та визнав оспорюваний договір купівлі-продажу недійсним з інших мотивів, без урахування частини першої статті 219 ЦК України, тому судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині.

Звертаючись у листопаді 2020 року з позовом до Жовківського районного суду Львівської області, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 кошти, які він передав відповідачу до укладення і підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої у АДРЕСА_1 , від 01 грудня 2015 року в сумі 113 367 гривень, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року визнаний недійсним судовим рішенням.

Відповідно до пункту 3 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року, продаж вчинено за 113 367 (сто тринадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень, що є реальною сумою продажу, яку Покупець сплатив повністю Продавцеві до укладення і підписання даного договору і матеріальних претензій за цим договором Сторони один до одного не мають, що підтверджується їх підписами у цьому договорі.

Відповідно до пункту 8 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року, Сторони підтверджують: що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення вільне, усвідомлене, відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі та відповідають їх реальній домовленості.

Сторона відповідача заперечує факт отримання коштів від позивача ОСОБА_2 за даними договором.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Обов`язок доказування обставин, якими особа обґрунтовує свої позовні вимоги покладається на позивача, відповідач має спростувати зазначені доводи відповідними аргументами та доказами.

Щодо доводів представника відповідача про те, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів отримання грошових коштів відповідачем від позивача за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року, то ці доводи спростовуються наведеним вище пунктом 3 Договору про вчинення продажу земельної ділянки за 113 367 гривень, відповідно до якого сторони своїми підписами у цьому договорі підтверджують факт повного розрахунку за продану земельну ділянку.

Отже, фактичне виконання умов договору в частині сплати коштів за договором купівлі-продажу беззаперечно підтверджується змістом самого договору, який згодом хоча і визнаний недійсним, проте факт його укладання сторонами в письмовій формі з нотаріальним посвідченням та із детальним підтвердженням в тексті договору факту повної оплати коштів є достатнім та належним доказом здійснення розрахунку за договором.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову, надав суду висновок експерта-поліграфолога №010/012-С, складений 30.09.2021 року (арк. спр. 215-289, том 1). Згідно з цим висновком в ході опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфа (експертизи): виявлялися психофізіологічні реакції, які вказують на те, що ОСОБА_1 не отримав грошові кошти у сумі сто тринадцять тисяч триста шістдесят сім гривень (113367 грн. 00 коп.) від ОСОБА_2 за земельну ділянку, площею 0,1586 га, розташовану у селі Малі Підліски Жовківського району Львівської області. Представник відповідача зазначив в судовому засіданні, що такий висновок є належним, достатнім і допустимим доказом того, що факт отримання грошей місця не мав.

Суд, надаючи оцінку висновку експерта-поліграфолога, на який посилається представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , виходить з наступного.

За своїм визначенням поліграф є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів; аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.

Поліграф - це багатоканальний осцилограф, який проводить одночасний запис показників кров`яного тиску, дихання, рухових реакцій, робить електрокардіограму тощо. Водночас, на основні чотири показники, які вимірюються поліграфом (артеріальний тиск, пульс, потовиділення, частота дихання) впливає велика кількість емоцій, в тому числі радість, ненависть, печаль, тривога, депресія. Зв`язок цих параметрів у сукупності із намірами безперечного обману до цього часу наукою не доведено. При цьому слід зазначити, що поліграф не читає думки, а лише реєструє фізіологічну активність та зміну її параметрів. Він виявляє не брехню, а лише збудження, яке з певною долею вірогідності може свідчити про неправду. По фізіологічним реакціям не можна точно встановити природу процесу, що їх викликав (позитивна чи негативна емоція, біль, якісь асоціації, брехня, переляк).

Аналіз чинного законодавства дає підстави для висновку, що законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі (Інструкція щодо застосування комп`ютерних поліграфів у роботі з персоналом органів внутрішніх справ України, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2004 року № 842, Порядок проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа у Державному бюро розслідувань, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2017 року № 449, Положення про психологічне забезпечення в Національній гвардії України, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 грудня 2016 року № 1285тощо).

Крім того, опитування учасників процесу з використанням поліграфа не відноситься до експертиз, передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Відповідно до підпунктів 6.8.1-6.8.2 пункту 6.8 розділу VI Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа. Предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

Результати опитування із застосуванням поліграфа не можуть бути достовірним та допустимим доказом, оскільки таке опитування проводиться з метою отримання орієнтовної інформації, а доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи (стаття 76 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, оскільки висновок психофізіологічного опитування особи з використанням поліграфа не відноситься до висновків експерта чи документів в розумінні доказів та доказування, результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення, а висновки мають ознаки вірогідності, суд не бере до уваги наданий представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 висновок експерта-поліграфолога №010/012-С, складений 30.09.2021 року.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.11.2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог, а саме на земельну ділянку, площею 0,1586 га., кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в АДРЕСА_1 в межах і в розмірах визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21.07.2015року, виданого відділом Держземагенства у Жовківському районі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27 (арк. спр. 37-39, том 1).

На виконання ухвали суду про забезпечення позову старшим державним виконавцем Бакум Н.М. направлено суду постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63777741 від 03.12.2020 року. В постанові зазначено, що боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з цією постановою вимоги виконавчого документу виконано в повному обсязі, а саме: накладено арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1586 га., кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в АДРЕСА_1 в межах і в розмірах визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21.07.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Жовківському районі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27 (арк. спр. 60-61, том 1).

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що станом на сьогодні фактично даною земельною ділянкою користується ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 йому земельну ділянку за цим правочином не передавав. Станом на сьогодні стоїть питання про повернення у фактичне володіння ОСОБА_1 цієї земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Білик П. Б. зазначив, що право власності на земельну ділянку на даний час зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 після того, як було винесено постанову Верховним Судом від 19 серпня 2020 року якою визнано оспорюваний правочин купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Та обставина, що права власності на земельну ділянку на даний час зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 підтверджується і тим, що в порядку забезпечення позову у даній справі на цю земельну ділянку накладено арешт ухвалою суду і така ухвала виконана про що свідчить постанова державного виконавця, в якій зазначено, що боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ОСОБА_2 , а тому, якщо б дана земельна ділянка не була у власності ОСОБА_1 , то ухвала суду про забезпечення позову не могла б бути виконана.

На підтвердження того, що право власності на земельну ділянку, площею 0,1586 га., кадастровий номер :03:003:0052, розташовану в АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 представником позивача в судовому засіданні 02.02.2022 року подано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, однак, представник відповідача адвокат Лука Т.М. просив суд не брати такий доказ до уваги, оскільки він поданий з пропуском строку, передбаченого для подання доказів, представник позивача не просить такий строк поновити, подання такого доказу порушує принцип змагальності сторін.

Суд, ураховуючи думку учасників справи, зберігаючи відповідно до ст. 12 ЦПК України об`єктивність і неупередженість, не бере до уваги подану представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Білик П.Б. зазначену вище Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 1212 ЦК визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Ураховуючи наведе вище, суд з огляду на зміст письмового і нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, який згодом було визнано недійсним, дійшов висновку, що розрахунок за продану земельну ділянку позивачем ОСОБА_2 було здійснено у сумі, яка зазначена в договорі (пункт 3 договору), а тому ці грошові кошти в розмірі 113 367 гривень 00 коп. належить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_2 в позові зазначає, що відповідно до п. 12 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року, всі витрати, пов`язані з оформленням цього договору, сплатив він, а саме ним оплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5 668,35 грн. та військовий збір в розмірі 1 750,50 грн., які він просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно з ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В матеріалах справи наявна копія квитанції №35, в якій зазначена дата здійснення операції 30.11.2015 р. на суму сплати 5668,35 грн., призначення платежу податок на доходи фізичних осіб, платник ОСОБА_8 (арк. спр. 23, 182 том 1).

Також в матеріалах справи наявна копія квитанції №36, в якій зазначена дата здійснення операції 30.11.2015 р. на суму сплати 1700,50 грн., призначення платежу військовий збір, платник ОСОБА_8 (арк. спр. 23, 182 том 1).

А відтак, оскільки платником зазначених вище сум є відповідач ОСОБА_1 , у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб в розмірі 5 668,35 грн. та військового збору в розмірі 1 750,50 грн., необхідність сплати яких пов`язана з укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, належить відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лука Т.М. подав заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтовує тим, що згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Утім ЦК України не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому коло таких осіб має з`ясовуватись у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Тільки в окремих випадках ЦК України встановлює, за чиїм саме позовом правочин може бути визнаний недійсним. Момент, з якого нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є таким, імперативно встановлений чинним законодавством і не може бути змінений судом. Так, згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Це означає, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення в силу закону, а рішення суду про визнання оспорюваного правочину недійсним має зворотну силу в часі. За правилами статей 256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання (частини перша та третя статті 261 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватися тільки за допомогою звернення до суду. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позовна давність це законне права правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Зважаючи на той факт, що зі сторони позивача вбачається, що порушене право, що є предметом судового захисту ОСОБА_2 стало відомо 01 грудня 2015 року, а вимоги заявлено лише у листопаді 2020 року поза межами строків позовної давності, а отже наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Білик П.Б. зазначив, що постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року прийнято остаточне судове рішення, яке набрало законної сили та відповідно до якого визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01 грудня 2015 року, а тому лише після цього позивач ОСОБА_2 в листопаді 2020 року звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів, сплачених ним за договором купівлі-продажу земельної ділянки. Представник позивача вважає, що строк позовної давності не є пропущеним, але, якщо суд буде вважати такий строк пропущеним, то він просить врахувати поважність причин пропуску такого строку, оскільки право звернення із даним позовом у ОСОБА_2 виникло саме після винесення постанови Верховним Судом 19 серпня 2020 року.

Суд, проаналізувавши доводи заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лука Т.М. про застосування строку позовної давності, обставини справи, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до положень статей 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивний (сам факт порушення права) так і суб`єктивний (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом і статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та її до Конвенції" (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Предметом спору у межах справи № 444/578/16 було питання визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0052, укладеного 01 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М.

Зазначений правочин є оспорюваним, а тому правова оцінка його недійсності пов`язується саме з висновками рішення суду, що є способом захисту цивільного права та інтересу.

Саме з набранням постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 444/578/16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки законної сили і остаточним вирішення такого спору і остаточним вирішення такого спору пов`язується спростування презумпції правомірності укладеного правочину та презумпції його чинності, а отже виникнення у позивача у цій справі підстав для звернення до суду з даним позовом.

Отже у цій справі, з урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов`язаний з наведеними юридичними фактами та їх оцінкою сформульованою в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, а тому саме з цього часу у позивача ОСОБА_2 як сторони правочину, що визнаний недійсним судовим рішенням, виникло право вимоги на звернення з позовом щодо стягнення коштів та реституції за недійсним договором.

А відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущена позовна давність для звернення до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1133,70 грн. виходячи з розрахунку: 113 367 грн. (задоволені позовні вимоги) становлять 93,86 % і від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 1207,90 грн. складають 1133,70 грн. Також з відповідача ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 належить стягнути 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 158, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 113 367 (сто тринадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень 00 коп.

В задоволенні позовних ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 5 668 (п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 35 коп. (податок з доходів фізичних осіб) та 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 50 коп. (військовий збір) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1133 (одна тисяча сто тридцять три) гривні 70 копійок за подання позовної заяви та 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок за подання заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1586 га., кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_1 , в межах і в розмірах визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21.07.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Жовківському районі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, продовжують діяти протягом 90 (дев`яносто) днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ УМВС України від 01.04.2015 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Жовківським РВ УМВС України від 12.02.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна, юридична адреса: 80381 м.Дубляни, вул.Зелена, 3 "а", Жовківського району Львівської області.

Повне рішення складено 23.02.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.