Справа № 158/1350/21 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/240/22 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретар с/з Кіт А. Д.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку майна в порядку спадкування за законом за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_3 адвоката Сорокопуда Миколи Олександровича на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку майна в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 15.11.2021 року позовні вимоги задоволені повністю. До проведення дебатів у даній справі представником позивача ОСОБА_3 адвокатом Сорокопудом Миколою Олександровичем було заявлено клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, підтвердження яких ним надається до вказаного клопотання, якими підтверджується надання правової допомоги у загальному розмірі 7000 грн. та оцінку вартості спірного майна у розмірі 8700 грн.

Додатковим рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2021 року клопотання задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані із оплатою вартості проведення спірного майна у розмірі 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, якій зазначає, що відшкодування витрат з проведення оцінки майна на суму 8700 грн за рахунок відповідача, є неправомірним, оскільки не було дотримано порядку подання розрахунку таких витрат. Просить додаткове рішення в цій частині скасувати, в решті додаткове рішення залишити без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_3 адвокат Сорокопуд М. О. подав апеляційну скаргу, уякій зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви в частині стягнення судових витрат, суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, просить додаткове рішення в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача 7000 грн компенсації понесених витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить додаткове рішення в частині стягнення судових витрат понесених позивачем у зв`язку з реалізацією права на правову допомогу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та задоволення апеляційної скарги представника позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.11.2021 позовні вимоги задоволено повністю: визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виділено ОСОБА_3 в натурі: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0905 га кадастровий номер №:05:000:1475, розташовану на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області; трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль марки DAF 95 XF, сідловий тягач, білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску; ПП напівпричіп, бортовий тентований, білого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2002 року випуску; автомобіль марки ЗАЗ, легковий седан, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2011 року випуску, загальною вартість якого становить 1441342 грн., а також стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю у вартості майна в сумі 96346 (дев`яносто шість тисяч триста сорок шість) грн., та судові витрати у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. у вигляді сплаченого судового збору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Сорокопуда М.О. суд першої інстанції вважав, що витрати на правову допомогу належним чином позивачем не підтверджені, тому в задоволенні заяви про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, слід відмовити.

Разом з тим суд вважав, що витрати, які пов`язані з оплатою вартості проведення оцінки спірного спадкового майна, належним чином підтверджені, тому підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.

З таким висновком суду не можна погодитися, виходячи з таких обставин.

На підтвердження понесених судових витрат позивачем наданою копію договору про надання правової допомоги адвокатом від 15.05.2018, додатковий договір про надання правової допомоги адвокатом від 15.05.2018, який було укладено 01.12.2019, строк виконання підготовки матеріалів справ, оформлення та подання позовної заяви виконано 16.07.2022, а згідно із п. 4 додаткового договору він є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 15.05.20218, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16.11.2021 на суму 7000 грн.

У договорі зазначено фіксовану суму гонорару, клопотання про зменшення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомого, стороною відповідача не подавалися. Представник позивачки діяв на підставі ордера, виданого на виконання договору, довірителька погодилася з обсягом виконаної роботи і сплатила відповідні кошти за надані послуги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачкою ОСОБА_3 , підтверджуються належними доказами та є обґрунтованими, а тому підлягають до відшкодування.

Разом з тим з матеріалів справи убачається, що звіт про оцінку транспортних засобів (а.с. 17-35) та звіт про оцінку житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 36-69) були складені відповідно 27.01.2020 року та 06.04.2020 року, тоді як з позовом ОСОБА_3 звернулася 17.05.2021 року.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи, як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №824/647/19-а.

Отже, зважаючи на те, що складення експертних висновків відбулося за ініціативою ОСОБА_3 задовго до звернення до суду з позовом, витрати на підготовку таких висновків не підлягають відшкодуванню.

Таким чином через неправильне застосування норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи додаткове рішення підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення витрат на професійну правничу допомогу та відмову у відшкодуванні витрат на підготовку експертних висновків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.367, 374,376,381-383,384 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2021 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7000 (сім тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні витрат, пов`язаних з оплатою вартості оцінки спірного майна, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 березня 2022 року.

Головуючий

Судді