Справа № 202/4182/21
Провадження № 2/202/366/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Голобородько О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовними вимогами до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та скасування запису про державну реєстрацію права власності.

В обґрунтування ОСОБА_2 зазначила, що з 05 березня 2002 року вона зареєстрована та була власником квартири АДРЕСА_1 . Воначасто хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Оскільки вона є вдовою, дітей не має та проживає, тому надала згоду піклуватися її рідна сестра - ОСОБА_3 . Відповідач 24.09.2020 року відвезла її до приватного нотаріуса, яка роз`яснила їй, що після її смерті, квартира, що належить їй на праві приватної власності, перейде до відповідача, яка повинна доглядати за нею до її смерті. Вона погодилася на такі вимоги та підписала надані нотаріусом документи. Наголошувала, що відповідач не здійснювала належного нагляду за нею та в подальшому вона дізналася, що між ними укладено договір дарування, а не договір довічного утримання. Звертала увагу суду, що договір дарування був вчинений нею під впливом помилки істотних умов договору. Вона проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, що є свідчить про неприйняття дарунку відповідачем.

Представник ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засідання позов визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо його задоволення. Зазначала, що дійсно між нею та ОСОБА_2 була домовленість про те, що позивач дарує їй квартиру АДРЕСА_1 , а вона буде її доглядати, оскільки інших родичів у позивача не має. Однак, наразі можливості та бажання доглядати за нею вона не має.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2021 року заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування квартири від 24.09.2020 року, що зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В. за індексним номером 54234708. Заборонено ОСОБА_3 вселяти третіх осіб до квартири АДРЕСА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

24.09.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування квартири, зареєстрований за № 1578, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк Оленою Володимирівною.

За договором дарування від 24.09.2020 року дарувальник передає ОСОБА_3 безоплатно належну ОСОБА_2 на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 у власність.

Пунктом 11 договору дарування визначено, що передача квартири здійснюється шляхом передачі ключів від квартири.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 264618604 від 06.07.2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК Україниза договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

У той же час за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

За змістом статей 203 , 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майновогоабо немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних, допустимих доказів наявність обставин, які вказують на обман або помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ці обставини дійсно мають істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживання в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Лише у разі встановлення цих обставин норми статей 203 та 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-202цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16; від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16.

ОСОБА_2 єінвалідом II групи, що підтверджується довідкою від 12.03.1996 року сер. МСЕ № 057519 та посвідченням № НОМЕР_1 про встановлення пенсиї по інвалідності від 01.03.1996 року.

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 6750 від 08.11.2019 року, згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого б/н від 26.06.2021 року, згідно довідки від 19.02.2019 року, виданої КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» ДМР ОСОБА_2 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря амбулаторії ЗПСІ КНП «ДЦПМСД№9» ДМР з приводу ІХС : дифузний кардіосклероз, недостатність А0К,МК,ТнК, артеріальна гіпертензія 2-й ступень РизикЗ СН-1-2 ст., аутоімунний тиреоідит, двобічний вузловий зоб, тиреотоксикоз середи, ст. важкості, медикаменті контрольований, хронічний холецистопанкреатит, стадія ремісії, хроничний гепатит, хроничний гастродуоденіт, стадія ремісії, синдром подразненого кишко вика, дисциркуляторна енцефалопатія 2 ступеня з астено-невротичним синдромом, Поширенні остеохондроз хребта з хронічним корінцевим больовим синдромом. ОСОБА_2 проходила курси лікування в стаціонарах, амбулаторно та потребує постійного медикаментозного лікування.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.1997 року.

Як встановлено в судовому засідання позивач ОСОБА_2 на час розгляду справи проживає в квартирі АДРЕСА_1 та сплачує комунальні послуги.

Судом встановило, що на момент укладення договору дарування позивач була особою похилого віку, проходила курси лікування в стаціонарах та амбулаторно, потребувала постійного медикаментозного лікування.

Спірне нерухоме майно є єдиним житлом ОСОБА_2 , іншого житла позивач не має, сторони не заперечували факт, що після укладення договору дарування остання залишилася зареєстрованою та проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Будь-яких дій на виконання умов договору щодо звільнення нерухомого майна сторонами не здійснювалося.

Суд, врахувавши встановлені обставини щодо віку позивача, її стану здоров`я на момент укладення договору дарування, а також відсутності іншого житла, дійшов висновку про наявність помилки у діях позивача під час підписання нею договору дарування, що є підставою для визнання договору дарування недійсним та задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 стосовно застосування наслідків недійсності правочину та скасування запису про державну реєстрацію права власності суд виходить з наступного.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Оскільки судом визнано договір дарування від 24.09.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк Оленою Володимирівною за індексним номером 54234708, недійсним, що є підставою для скасування запису про державну реєстрацію права власності, а тому вимоги позивача стосовно застосування наслідків недійсності правочину та скасування запису про державну реєстрацію права власності не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-78, 81, 95, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк Олена Володимирівна про визнання договору дарування недійсним - задовольнити частково.

Визнати договір дарування від 24.09.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк Оленою Володимирівною за індексним номером 54234708, недійсним.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 17.02.2022 року.

Суддя: Г.В. Бєсєда