Єдиний унікальний номер 722/125/22
Номер провадження 2-с/722/1/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгурян С.В., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, винесеного 21.02.2022 року Сокирянським районним судом Чернівецької області,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2022 року суддею Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М. у справі №722/125/22, номер провадження 2-н/722/9/22, видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по грудень 2021 року в розмірі 2916,56 грн., а також судового збору в розмірі 248 грн. 10 коп.

Вищевказаний судовий наказ разом із копією заяви стягувача та копіями доданих до неї документів 21.02.2022 року за вих. №722/125/22/456/2022 надіслано боржнику та отримано нею 25.02.2022 року.

04.03.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що в заяві про видачу судового наказу, як на підставу стягнення з неї вищевказаних коштів, заявник посилається на Постанову НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494 (надалі - Постанова НКРЕКП), якою затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРС), а також на даний Кодекс.

При цьому, Заявник зазначає, що стягнення з неї коштів здійснюється на підставі Договору розподілу природного газу, виділивши та підкресливши положення про даний договір в Заяві.

Однак, жодний договір розподілу природного газу між нею та АТ «Чернівцігаз» не укладався та його умови, у тому числі і істотні, не погоджувалися, та й копія такого договору до Заяви про видачу судового наказу Заявником не долучена. Тобто, відомості, зазначені в Заяві про видачу судового наказу, не відповідають дійсності.

Також, Стягувач жодних дій щодо укладення з нею договору про надання послуг з розподілу газу не вчинив, а в Заяві необґрунтовано посилається на нібито укладений договір.

Крім цього, у вищевказаному п.3 Постанови НКРЕКП зазначається, що право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу мають суб`єкти господарювання, які мають відповідну ліцензію.

Однак, до Заяви про видачу судового наказу Стягувач не долучив копію такої ліцензії, яка б надавала йому право займатися такою господарською діяльністю та, відповідно, стягувати вартість нібито наданих послуг із споживачів.

Крім того, в Заяві, як на підставу стягнення з неї коштів, Заявник посилається на Типовий договір розподілу природного газу, затверджений Постанову НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494.

Однак, пунктом 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС передбачено, що Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому законом порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Також, до Заяви Стягувачем не долучено докази, які підтверджують перебування у власності чи користуванні Оператора ГРМ, до якої приєднано її господарство.

Також, в Заяві зазначено, що Типовий Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статтей 633,634,642 та 643 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів), яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 розділу 1 Типового договору розподілу природного газу).

Однак, жодного Інформаційного листа із Заявою-приєднанням від Заявника на її адресу не надходило, а Заявником не долучено їх копії до Заяви, в той же час фактичне споживання нею природного газу безперервно здійснюється ще з часів, коли нормативні акти про стягнення послуг з розподілу природного газу, на які посилається Заявник, прийняті не були і жодного обов`язку щодо сплати за розподіл природного газу законодавчо не існувало. З даних підстав, неможливо стверджувати, що вона вчинила будь-які дії, які б свідчили про її бажання укласти даний Договір.

Крім того, в долученому до Заяви Розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу не зазначено підстави застосування таких надмірних тарифів та якими нормативними актами чи укладеними договорами вони передбачені, ким такі нормативні акти прийняті, зокрема: за середньомісячне споживання мною 74 куб.м газу, його доставка становить 93,52 грн.

Тобто, підстави для стягнення з неї плати за розподіл газу, відсутні, оскільки Заявником до Заяви про видачу судового наказу не долучено докази, які їх підтверджують, а долучені докази є незрозумілими та не містять обґрунтування щодо підстав нарахування даних сум.

Таким чином, із суті правовідносин, що виникли між Стягувачем та нею, як Боржником даного провадження, вбачається, що між сторонами існує спір про право грошової вимоги, який може бути вирішений судом тільки в позовному провадженні, з наданням їй права захищатися в суді від стягнення необґрунтовано нарахованих Заявником сум за розподіл природного газу.

Просить скасувати судовий наказ, винесений 21.02.2022 року суддею Сокирянського районним судом Чернівецької області Ратушенко О.М. у справі №722/125/22, номер провадження 2-н/722/9/22 про стягнення з неї, ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2916,56 грн.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, а тому відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження, а тому суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене, подана заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу до суду у строки встановлені ст.170 ЦПК України, зазначені підстави для скасування судового наказу свідчать про необхідність їх перевірки, відповідно відсутні підстави для її повернення, отже заявлені вимоги про скасування судового наказу є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170, 171 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №722/125/22 за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про видачу судового наказу про стягнення в порядку наказного провадження з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - задовольнити.

Судовий наказ №722/125/22, номер провадження №2-н/722/9/22 від 21.02.2022 року, виданий суддею Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М. за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про видачу судового наказу про стягнення в порядку наказного провадження з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - скасувати.

Роз`яснити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Унгурян