Справа № 301/399/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Іршавської міської ради про визнання права на спадкове майно

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до Іршавської міської ради про визнання права на спадкове майно .Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане органом РАЦСу м.Будапешт.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина , яка складалась із житлового будинку з надвірними спорудами , який розташований в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га ( ділянка № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 ), яка розташована на території АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, що була надана ОСОБА_5 на підставі рішення Іршавської міської ради № 65 від 15 квітня 1994 року згідно державного акта серії ЗК005-10011, який виданий 17.08.1994 року , акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1.

Вони - позивачі ОСОБА_1 (дружина) , ОСОБА_6 ( дочка), ОСОБА_7 (дочка), ОСОБА_4 (дочка) є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті батька ( чоловіка) шляхом оформлення права на спадщину за законом на спадковий будинок.Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 20.06.2007 року, вони є власниками спадкового майна -житлового будинку з надвірними спорудами , який розташований в АДРЕСА_1 - в рівних частинах по 1/ 4 частині - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

Вони зверталася до нотаріальної контори з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Однак, оформити спадкові права на земельні ділянки не має можливості оскільки виявилось, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельні ділянки, тому їм було відмовлено, пояснивши, що вони повинні звертатися до суду з відповідним позовом.

Згідно рішення Іршавського районного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1738/18 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнано право на завершення приватизації та набуття у власність земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Таким чином, вони мають право на успадкування в рівних частинах земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надіслали суду заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у їх відсутності.

Відповідач Іршавська міська рада в судове засідання не з`явилися , надіслали суду заяву у якій просять справу слухати в їх відсутність , позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення таких, тому на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане органом РАЦСу м.Будапешт.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина , яка складалась із житлового будинку з надвірними спорудами , який розташований в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га ( ділянка № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 ), яка розташована на території АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, що була надана ОСОБА_5 на підставі рішення Іршавської міської ради № 65 від 15 квітня 1994 року згідно державного акта серії ЗК005-10011, який виданий 17.08.1994 року , акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1.

Відповідно до ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачі ОСОБА_1 (дружина) , ОСОБА_6 ( дочка), ОСОБА_7 (дочка), ОСОБА_4 (дочка) є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті батька ( чоловіка) шляхом оформлення права на спадщину за законом на спадковий будинок.Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 20.06.2007 року, позивачі є власниками спадкового майна -житлового будинку з надвірними спорудами , який розташований в АДРЕСА_1 - в рівних частинах по 1/ 4 частині - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_4 .

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачі зверталася до нотаріальної контори з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Однак, оформити спадкові права на земельні ділянки не має можливості оскільки виявилось, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельні ділянки, тому їм було відмовлено.

Згідно рішення Іршавського районного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1738/18 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнано право на завершення приватизації та набуття у власність земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Таким чином, позивачі по справі, мають право на успадкування в рівних частинах земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177 ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1258, 1261 , 1268 ЦК України , суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на спадкове майно в рівних частинах по 1/4 частині кожній на земельну ділянку площею 0,25 га ( ділянка № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 ) , яка розташована на території АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, що надана на підставі рішення Іршавської міської ради № 65 від 15 квітня 1994 року згідно державного акта серії ЗК005-10011, який виданий 17.08.1994 року , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : І. А. Даруда