Справа № 523/8638/21
Провадження №2/523/98/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія», третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору частково недійсним, про визнання іпотеки припиненою,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі Банк) звернувся до суду із зазначеним позовом та просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів, в рахунок погашення боргу в розмірі 55 383,71 дол. США. В обґрунтування вимог представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» посилалася на те, що 17.11.2005р., між Банком та ОСОБА_4 , було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання грошового зобов`язання між ОСОБА_4 , та Банком 17.11.2005р., було укладено договір іпотеки згідно до якого ОСОБА_4 , передав, а Банк прийняв іпотеку предметом якої є житлове приміщення квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2011р., з ОСОБА_4 , на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 57 251,97 дол. США. 24.06.2016р., між Банком та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним вище договором, отже ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора та іпотекодержателя за кредитним та іпотечним договорами. Також, представник позивача зазначила, що рішення суду першої інстанції від 27.02.2008р., про визнання за ОСОБА_4 , права власності на нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м скасовано постановою апеляційного суду 13.04.2020р. Враховуючи те, що рішення суду, про стягнення боргу, до теперішнього часу не виконане, іпотека при зміні власника зберігається і переходить до нових власників на тих же умовах, представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить задовольнити вимогу кредитора шляхом звернення стягнення на нерухоме майно (іпотеку) у спосіб зазначений позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Дубінкін Ю.М., вимоги позову не визнав та пояснив, що ОСОБА_4 , на набував права власності на майно, яке визначено в договорі іпотеки, а набув право власності на нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м у ТОВ «ЕКВЕНТО» на підставі договору купівлі-продажу, який не визнано недійсним. Державна реєстрація права власності після скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р., не скасована. Крім того, зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., за аналогічним позовом первісного кредитора АТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Оскільки ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «ОТП Банк» то обставини встановлені рішенням суду від 18.08.2015р., є преюдиційними і для нового позивача, а тому не потребують доказування при розгляді зазначеної справи. Крім того, постановою господарського суду Одеської області від 14.02.2012р., фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , був визнаний банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура. Ухвалою господарського суду від 21.06.2012р., Банк був визнаний безспірним кредитором, а майно в тому числі і офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м було включено до ліквідаційної маси. В рамках ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_4 , в особі ліквідатора Хайло М.В., що діяв на підставі постанови господарського суду, 16.08.2012р., з аукціону продав, а ТОВ «ЕКВЕНТО» придбало нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м., Далі, ТОВ «ЕКВЕНТО» 21.08.2012р., продало, а ОСОБА_3 , придбав зазначене нежитлове приміщення. Отже, приміщення вибуло з власності ОСОБА_4 , поза його волею в процесі ліквідаційної процедури. Зазначені договори недійсними не визнані, а відчуження майна переданого в іпотеку при проведенні ліквідаційної процедури боржника, здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а отже відсутні підстави для застосування Закону України «Про іпотеку» навіть після скасування постанови господарського суду, яка була скасована 25.12.2012р., тобто вже після проведення аукціону з продажу майна належного банкруту ОСОБА_4 . Крім того, зазначив, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» при зверненні із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язаний надати докази про те, що рішення суду про стягнення боргу, на час звернення із зазначеним позовом, не виконано або виконано не в повному обсязі, що представником позивача зроблено не було. Також зазначив, що посилання представника позивача про те, що застереженням до п.п. 3.2 договору іпотеки передбачено, що проведення реконструкції та ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 , було здійснено не реконструкцію або поліпшення житлового приміщення - квартири, а повну перебудову із зміною лінійних параметрів приміщення та із зміною статусу приміщення з житлового приміщення в нежитлове на підставі скасованого рішення Суворовського районного суду м. Одеси яке пройшло державну реєстрацію саме як нове нежитлове офісне приміщення. Будь які зміни до договору іпотеки, в частині зміни предмету іпотеки, не вносилися, державна реєстрація не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено. Отже в такому випадку іпотека припинилася на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а саме внаслідок знищення предмету іпотеки, яку іпотекодавець не відновив.

Крім того, ОСОБА_3 , пред`явив зустрічний позов до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», АТ «ОТП Банк» третя особа ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги в частині передачі права вимоги за договором іпотеки від 17.11.2005р., №РСМ-501/014/2005, та про визнання припиненою іпотеки кв. АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог посилався на те, що АТ «ОТП Банк» при укладенні договору про відступлення права вимоги не повідомив ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про наявність судового рішення від 18.08.2015р., яким встановлено, що будь які зміни до договору іпотеки, в частині зміни предмету іпотеки, не вносилися, державна реєстрація не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено. Отже в такому випадку іпотека припинилася на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а саме внаслідок знищення предмету іпотеки, яку іпотекодавець не відновив, а отже АТ «ОТП Банк» не мав права передавати право вимоги новому кредитору. За тих самих підстав просив визнати іпотеку припиненою в наслідок знищення предмета іпотеки.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 17.11.2005р., між Банком та ОСОБА_4 , було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання грошового зобов`язання між ОСОБА_4 , та Банком 17.11.2005р., було укладено договір іпотеки згідно до якого ОСОБА_4 , передав, а Банк прийняв іпотеку предметом якої є житлове приміщення квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р., за ОСОБА_4 , було визнано право власності на нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м, яке він самочинно збудував із житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м, яка була предметом іпотеки (а.с. 96).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2011р., з ОСОБА_4 , на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 57 251,97 дол. США (а.с. 17).

Постановою господарського суду Одеської області від 14.02.2012р., фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , був визнаний банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура. Ухвалою господарського суду від 21.06.2012р., Банк був визнаний безспірним кредитором, а майно в тому числі і офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м було включено до ліквідаційної маси. В рамках ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_4 , в особі ліквідатора Хайла М.В., що діяв на підставі постанови господарського суду, 16.08.2012р., з аукціону продав, а ТОВ «ЕКВЕНТО» придбало нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м., (а.с. 49), (договір купівлі-продажу, на час розгляду справи, недійсним не визнано). Нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м вибуло з власності ОСОБА_4 , поза його волею в процесі ліквідаційної процедури.

ТОВ «ЕКВЕНТО», 21.08.2012р., продало, а ОСОБА_3 , придбав зазначене нежитлове приміщення, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 138), який недійсним не визнано.

Постановою Вищого Господарського суду від 25.12.2012р., рішення господарського суду від 14.02.2012р., та постанову апеляційного господарського суду скасовані, провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4 , припинено.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., в позові АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Рішення суду набрало законної сили на підставі ухвали суду апеляційної інстанції від 17.11.2015р., (а.с. 146-149).

Між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 26.06.2016р., було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами кредиту та забезпечення, згідно до яких сукупність прав перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Станом на час укладання договору про відступлення права вимоги борг перед новим кредитором складав 55 383,71 дол.США. Також встановлено, що при укладанні зазначених договорів АТ «ОТП Банк» не повідомило нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про наявність судового рішення від 18.08.2015р., яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 23 закону України «Про іпотеку», У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у

тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Разом із тим, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо

іпотекодавець не відновив її.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 , придбав у ТОВ «ЕКВЕНТО» нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м, яке не є і не було предметом іпотеки, оскільки предметом іпотеки була і є житлова квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м, яку ОСОБА_3 , не купував. Посилання представника позивача про те, що застереженням до п.п. 3.2 договору іпотеки передбачено, що проведення реконструкції та ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 , було здійснено не реконструкцію або поліпшення житлового приміщення - квартири, а повну перебудову із зміною лінійних параметрів приміщення та із зміною статусу приміщення, а саме - переведенням житлового приміщення в нежитлове на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р., яке пройшло державну реєстрацію саме як нове нежитлове офісне приміщення, державна реєстрація нового об`єкту не скасована. Будь які зміни до договору іпотеки, в частині зміни предмету іпотеки, не вносилися, державна реєстрація не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено.

Отже, вимога про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 90,8 кв.м задоволенню не підлягає, оскільки фізично такого предмета іпотеки не існує, натомість існує нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м, яке не є і не було предметом іпотеки.

Крім того, встановлено, що нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м, придбане ТОВ «ЕКВЕНТО» в процесі ліквідаційної процедури боржника з прилюдних торгів.

Зазначені судом обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., у справі № 523/18933/13-ц, яке набрало законної сили 17.11.2015р., на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області (а.с. 148).

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., у справі № 523/18933/13-ц, яке набрало законної сили є преюдиційними як для відповідача ОСОБА_3 , третіх осіб ОСОБА_4 , а так само і для позивача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» як правонаступника первісного кредитора.

На підставі обставин встановлених рішенням суду, що набрало законної сили, та обставин встановлених в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те що позов ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначено положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно п.6 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. При цьому згоди іпотеко держателя на відчуження предмета іпотеки за договором. що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями вказаного Закону не передбачено.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.06.2013р., № 6-58цс13.

З огляду на викладене, на момент укладання договору купівлі-продажу нерухомості на аукціоні від 16.08.2012р., державна реєстрація іпотеки нерухомості була скасована ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2012р., а записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучені відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за яким з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника.

Крім того, нормами чинного законодавства, які регулюють порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не передбачено, що скасування постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом автоматично тягне за собою поновлення обтяжень, що були застосовані до майна боржника та скасовані за наслідками відкриття ліквідаційної процедури.

Також встановлено, що аукціон з примусової реалізації спірного майна предмета іпотеки, який позивач вважає не знищеним а реконструйованим, у встановленому законом порядку недійсним не визнано, а результати його не скасовано.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що іпотека спірної нерухомості не є дійсною для нового власника, ОСОБА_3 , як і не була дійсною для ТОВ «ЕКВЕНТО», яке придбало спірну нерухомість з аукціону, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку» в частині права іпотекодержателя вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, який ще й знищено.

З іншими вимогами або з інших підстав ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до суду не зверталося.

В частині вимог за зустрічним позовом, суд також приходить до висновку про те, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд вважає, що ОСОБА_3 , є неналежним позивачем за такими вимогами.

Так встановлено, що боржником за кредитним договором є ОСОБА_4 , заміна боржника у встановленому законом порядку не відбувалась, а тому підстави для застосування до виниклих правовідносин вимог ст. 522 ЦК України відсутні. Крім того встановлено, що ОСОБА_5 не набував права власності на предмет іпотеки, визначений іпотечним договором, до нього у встановлений Законом України «Про іпотеку» спосіб не перейшли права іпотекодавця, а отже іпотека не є дійсною для нового власника, ОСОБА_3 , саме на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м. Таким чином, будь-які його права щодо здійснення права власності на нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 105,5 кв.м, придбане ТОВ «ЕКВЕНТО» не порушувалися.

Суд не приймає до уваги, посилання представника позивача за зустрічним позовом щодо неповідомлення первісним кредитором наступного про наявність судового рішення від 18.08.2015 у справі № 523/18933/13-ц, яке набрало законної сили, оскільки відповідальність за недійсність переданої вимоги новому кредитору несе первісний кредитор і виключно за зверненням нового кредитора. В даному випадку ОСОБА_3 , не є новим кредитором у переданій вимозі.

З іншими вимогами або з інших підстав ОСОБА_3 , до суду не звертався.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239, місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ) до ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 ,місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) до АТ «ОТП Банк» (, м.Київ, вулиця Жилянська, буд.43), ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»(ЄДРПОУ 38750239, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ), третя особа: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) про визнання договору частково недійсним, про визнання іпотеки припиненою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.03.2022 року.

Суддя: