Справа № 450/1284/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/4089/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 листопада 2019 року вона з ОСОБА_2 зареєструвала шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Міського Управління Кастанедоло Провінція Брешія Італія. У шлюбі у них народилася дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, життям дитини не цікавиться та грошей на її утримання не дає, внаслідок чого ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Зазначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, а стягнення аліментів є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З наведених підстав просить:

-стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

-стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовлено.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддано негайному виконанню.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відповідач працює в Італії, де за період липень-серпень 2020 року отримував заробітну плату в розмірі приблизно 1500 євро, винаймає окреме житло, відтак він може сплачувати зазначену в позові суму аліментів. Зазначає, що відповідач не надав доказів того, що він є безробітнім, а закінчення строкового трудового договору не виключає можливості укладення нового договору. Вказує, що малолітня дитина потребує постійного стороннього догляду, вік дитини не дозволяє віддати її в дошкільну дитячу установу, тому вона змушена постійно доглядати сина і не має можливості працювати та утримувати доходи, відтак єдиним її доходом є допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та допомога її батьків. Вважає, що відповідач є особою молодого працездатного віку, відтак має можливість влаштуватися на оплачувану роботу і отримувати дохід, який зможе в повній мірі забезпечувати інтереси дитини в матеріальному утриманні. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року призначено на 17 год. 00 хв. 14 лютого 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 24 лютого 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 14 лютого 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 24 лютого 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, дитина проживає разом з позивачем, відповідач добровільно не надає в належному обсязі матеріальну допомогу на утримання дитини, незважаючи на те, що утримання дитини є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, відтак враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття в достатній мірі забезпечить її фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 одружилися 23 листопада 2019 року, що підтверджується витягом з реєстру записів актів цивільного стану Відділу реєстрації актів цивільного стану міського управління Кастенедоло, Провінція Брешіа (а.с. 8).

Свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , виданим Муніципалітетом міста Брешіа 11 червня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Брешія, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану вищезазначеного муніципалітету зроблено запис за № 408, Частина 2, Серія В, рік 2020 Брешія (Брешія) (а.с. 12).

Судом першої інстанції встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи подані позивачем докази на підтвердження розміру доходів відповідача, а саме: свідоцтво про послуги від 06 вересня 2021 року, видане Акціонерним товариством «Агенство з працевлаштування Сінерджія Італія» та довідки про доходи та податкові відрахування відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що з 21 лютого 2020 року по 24 жовтня 2020 року ОСОБА_4 працював у ТОВ «Цех Бенцоні» на посаді механіка моториста і ремонтника на підставі строкового трудового договору, який розірвано через його закінчення.

Довідками про доходи та податкові відрахування ОСОБА_2 підтверджується, що у липні 2020 року він отримав загальний дохід в розмірі 1751.90 євро, у серпні 2020 року 1605.37 євро, а у вересні 2020 року 1687.60 євро (а.с. 53-61).

Заперечуючи щодо розміру аліментів, відповідач покликається на те, що строк дії його трудового договору закінчився, у зв`язку з чим він офіційно непрацевлаштований, а його дохід на час розгляду справи є мінливим, відтак він не ухиляється від утримання дитини, однак може сплачувати аліменти в розмірі 1007 грн.

Разом з тим, відповідачем не вказано приблизний розмір його мінливого доходу, а сам факт відсутності офіційного працевлаштування відповідача не може свідчити про відсутність у нього доходів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум у 2021 році в розмірі: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, забезпечення достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дітей, їх потреби, визначений законом мінімальний розмір аліментів та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги майновий стан відповідача, наявність у нього підтвердженого доходу під час роботи за кордоном, а саме у Республіці Італія, наявність у нього мінливого доходу на час розгляду справи, розмір якого він не зазначає, зважаючи на те, що він є особою молодого, працездатного віку, а відтак має можливість працевлаштуватися офіційно, в тому числі і на більш високооплачувану роботу, в тому числі і за кордоном, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримування малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення належного матеріального утримання дитини та якнайкраще відповідатиме її інтересам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені позовні вимоги в цій частині, оскільки не надано доказів матеріальної можливості відповідача надавати їй таку допомогу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу.

Отже, кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, можуть стягуватися за умови, якщо чоловік може надавати таку допомогу.

Враховуючи положення закону про те, що кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років можуть стягуватися за умови, якщо чоловік може надавати таку допомогу, зважаючи на те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнув трирічного віку, дитина проживає зі ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, позивач фактично не має можливості працювати у зв`язку з доглядом за дитиною, в той час як ОСОБА_2 є молодою, працездатною людиною, яка на момент розгляду справи хоч і має мінливий та нерегулярний дохід, розмір якого не зазначає, однак матеріалами справи підтверджується наявність у нього доходу під час роботи за кордоном, а саме в Республіці Італія, за період з 21 лютого 2020 року по 24 жовтня 2020 року, що також в певній мірі характеризує його майновий стан, а в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами свідчить про наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу позивачу до досягнення дитиною трирічного віку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору, то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1141.25 грн. судового збору за подання позову та 1712.17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року в частині стягнення аліментів на дитину змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року в частині стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку скасувати та ухвалити постанову, якою цю позовну вимогу задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною, ОСОБА_3 , в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1141.25 грн. судового збору за подання позову та 1712.17 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 24.02.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк