Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1599/20 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія 11 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бруховського Є.Б.

у цивільній справі № 293/1599/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні власністю, а саме: 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 , господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) за вказаною адресою; усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 у вказаний будинок. В обґрунтування поданого позову зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.06.2018 року державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком В.І., зареєстровано в реєстрі за №1615, вона ОСОБА_2 , є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У спадковому житловому будинку зареєстрована та проживає її сестра ОСОБА_1 , відповідачка, яка змінила замки на дверях вказаного будинку та не допускає її у будинок з господарськими будівлями і спорудами та присадибну ділянку, чим перешкоджає їй в користуванні її власністю. Факт того, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, стверджується її зверненням до органів поліції та місцевого самоврядування - Оліївської сільської ради.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні власністю, а саме 1/3 часткою житлового будинку АДРЕСА_1 , господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибною ділянкою) за адресою: АДРЕСА_1 .

Усунуто перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями і спорудами, шляхом вселення ОСОБА_2 у житловий будинок АДРЕСА_1 .

Цим же рішенням стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом першої інстанції помилково зазначено, що відповідачка не оспорює позовні вимоги, оскільки позовні вимоги апелянт не визнає, про що повідомила в судовому засіданні 24.12.2021 року. Вказує, що в суді першої інстанції зазначала, що визнає право власності позивачки на її частину будинку, оскільки будинок був успадкований сторонами після смерті їхніх батьків. На думку апелянта, доводи позивача про те, що відповідачка порушує її право як власника 1/3 частини будинку, не підтвердженні належними доказами. Вважає, що лист-відповідь на звернення позивачки до Оліївської сільської ради № 1127/02-13/20 від 15.04.2020 та лист відповідь Коростишівського ВП Черняхівського відділення поліції №р-20/05-2020 від 08.05.2020 не підтверджують обставини порушення прав позивачки щодо наявності перешкод в користуванні її майном. Також вказує, що позивачка не зверталася до відповідачки та іншого співвласника з вимогами щодо усунення перешкод у користуванні майном чи встановлення порядку користування спільним майном. Крім того, на думку апелянта, судом не було враховано тієї обставини, що співвласником спірного будинку є третя особа, яка не була залучена до розгляду справи, а саме ОСОБА_3 (брат), який володіє 1/3 часткою будинку.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , позивач по справі, є власницею 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями та спорудами, про що суду надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2018 року. Іншими співвласниками спірного житлового будинку є також брат позивача ОСОБА_3 та сестра позивача ОСОБА_1 , відповідач по справі, з належними кожному по 1/3 частці житлового будинку (а.с.3).

Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Оліївської сільської ради від 17 серпня 2020 року та відповіді на запит Черняхівського районного суду від 02 жовтня 2020 року №993 вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживає за адресою АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги №4 особовий рахунок НОМЕР_1 Черняхівського району Житомирської області (а.с.14,20).

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами та співвласниками спірного житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наявні конфліктні відносини з приводу користування спільним майном.

Разом з тим, вирішуючи спір, судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи.

Так, згідно зі статтею 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За ч. 1 ст. 356 ЦК України, спільна часткова власність - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Наведене свідчить про те, що зазначеним рішенням зачіпаються права ОСОБА_3 , який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2018 року є співвласником спірного житлового будинку. Проте останній до участі у справі не притягнутий.

Відповідно до приписів п.4 ч.3 ст.376 ЦПК порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: