Справа № 930/1956/21
Провадження №2/930/70/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна спільної часткової власності, в якому просила, виділити їй у приватну власність житловий будинок літ «А», загальною площею 51 кв.м., в тому числі житловою 30,8 кв.м., до якого входить: 1 кухня, 2 санвузол, 3 котельня (веранда літ «а»), 4 кімната, 7 кімната, навіс літ «а1», Ѕ частина літньої кухні «Б», Ѕ частина сараю літ «В», Ѕ частина огорожі «№1-2», Ѕ частина колонки «№3», що розташований в АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування житлового будинку від 10.11.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Р№3-2015, позивачка є власником 65/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, яка складається з 1 кухня, 2 санвузол, 3 котельня (веранда літ «а»), 4 кімната, 7 кімната (житловий будинок літ «А»), навіс літ «а1», що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

У її фактичному користуванні знаходиться 65/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями.

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 12.03.1998 року Р№2-437, зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 12.03.1998 року в реєстровій книзі №2 Р№217, належить 35/100 частини вищевказаного житлового будинку.

Добровільно між сторонами не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі.

19.07.2021 року позивачка одержала висновок №265 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Згідно висновку їй може бути виділено житловий будинок літ «А», загальною площею 51 кв.м., в тому числі житловою 30,8 кв.м., до якого входить: 1 кухня, 2 санвузол, 3 котельня (веранда літ «а»), 4 кімната, 7 кімната, навіс літ «а1», з господарськими будівлями Ѕ частина літньої кухні «Б», Ѕ частина сараю літ «В», Ѕ частина огорожі «№1-2», Ѕ частина колонки «№3», що розташований в АДРЕСА_1 . За технічними показниками 65/100 частини домоволодіння, їй можу бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна в натурі.

У судове засідання представник позивача - адвокат Примакова В.В. не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити, розгляд справи провести у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча двічі був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на сайті.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України .

У відповідності до ч.1, ч.2ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно копії договору дарування від 10.11.1994 року ОСОБА_1 було подаровано житловий будинок в АДРЕСА_1 , який згідно копії реєстраційного посвідчення від 10.11.1994 року належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №319419 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0910 га за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку.

На підставі висновку КП «Немирівське БТІ» №265 від 19.07.2021 р. щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за технічними показниками 65/100 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

Згідно довідки КП «Немирівське БТІ» №580 від 19.07.2021 р. житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 зареєстрований за: 65/100 частини ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 10.11.1994 р. Р№3-2015, зареєстровано Тульчинським бюро технічної інвентаризації 10.11.1994 р. в реєстровій книзі №2 Р№217; 35/100 частин ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 12.03.1998 р. Р№2-437, зареєстровано Тульчинським бюро технічної інвентаризації 12.03.1998 р. в реєстровій книзі №2 Р№217.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статтей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Керуючись ст. ст.317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст.76-81, 89, 95, 247, 258, 259, 263-265 ,273, 352, 354,356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Жительці АДРЕСА_1 , у приватну власність житловий будинок літ «А», загальною площею 51 кв.м., в тому числі житловою 30,8 кв.м., до якого входить: 1 кухня, 2 санвузол, 3 котельня (веранда літ «а»), 4 кімната, 7 кімната, навіс літ «а1», Ѕ частина літньої кухні «Б», Ѕ частина сараю літ «В», Ѕ частина огорожі «№1-2», Ѕ частина колонки «№3», що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя Т. Є. Войницька