Справа №351/1575/21
Номер провадження №2/351/105/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Снятинського районного суду із позовом доУправління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що на нього незаконно було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, яку він оскаржив до суду.

27.05.2021 р. представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки оскаржувана постанова серії ЕАН №3913326 від 14.03.2021 р. скасована суб`єктом владних повноважень . На підставі зібраних матеріалів було ініційоване проведення службового розслідування.

Після отримання відповіді на його звернення йому надійшов лист про скасування постанови від УПП в Івано-Франківській області, де було вказано, що вчинене правопорушення визнано малозначним і на підставі цього справу закрито.

Згодом він отримав відповідь щодо помилковості суті викладеного тексту від 21.05.2021 р.

Внаслідок неправомірних дій працівників УПП в Івано-Франківській області йому завдано фізичних та душевних страждать. Враховуючи характер та тривалість його немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, просив стягнути з державної казначейської служби України 7500 грн. у відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої неаконним рішенням службової особи УПП в Івано-Франківській області та судовий збір в сумі 952 грн. на його користь.

Позивач позов підтримав повністю з підстав викладених у позові, зазначив, що його незаконно притягнуто до адмністративної відповідальності. Внаслідок таких дій, йому завдана матеріальна та моральна шкода, яку останній просив стягнути.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області позов не визнала з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Державної казначейської служби подав до суду відзив на позов в якому просив в позові відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2021 р. Національною поліцією України ДПП розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій праціників УПП в Івано-Франківській ДПП. Вивченням зібраних матеріалів встановлено, що відповідно до єдиної централізованої бази МТСБУ станом на 14.03.2021 р. за транспортним засобом AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 наявний діючий страховий поліс №АР 238067, у зв`язку із чим постанову винесено порушенням вимог ст. 251,252 та 278 КУпАП, а саме через відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, копії матеріалів перевірки надіслано до УПП в Івано-Франківській області ДПП для скасування постанови від 14.03.2022 серії ЕАН №3913326 та закриття справи, на підставі п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

Постановою від 20.05.2021 р. начальника УПП в Івано-Франківській області ДПП в Івано-Франківській області, постанову від 14.03.2021 р. серії ЕАН №3913326 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасовано, а справу закрито.

23.06.2021 р. національною поліцією України ДПП розглянуто звернення ОСОБА_3 , в якому зазаначено, що підтверджують помилковість суті викладеного тексту в листі від 21.05.2021 р. № 914/41/20/03-2021 в частині «визначення вчиненого правопорушення малозначним», у зв`язку із чим, вірним просили вважати текст наступного змісту «Інформуємо Вас, що постанова серії ЕАН №3913326 від 14.03.2021, яка була винесена стосовно Вас, скасована, а справу закрито».

Частиною 1 статті 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (ст. 1 Закону №266/94-ВР).

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №266/94-ВР).

Згідно п. 5 ст. 3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові, серед іншого, відшкодовуються (повертаються) суми - моральна шкода.

Із положень ч. 6 ст. 1176 ЦК України слідує, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання може виникати внаслідок завдання шкоди іншій особі та має виконуватися належним чином у відповідності до вимог закону.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка заподіювача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку заподіяння громадянину шкоди внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, або іншого органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, ця шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб указаних органів.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди названими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, визначені й Законом №266/94-ВР. Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому потерпілому може бути відшкодована моральна шкода.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, зокрема, внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена уповноваженою на те посадовою особою, є фіксацією такого порушення та є предметом оцінки органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, в якості доказу вчинення такого правопорушення.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли ОСОБА_1 шкоду.

Винесення постанови про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 само по собі є достатньою сатисфакцією всіх негативних наслідків, пов`язаних із складенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів незаконності дій працівника поліції, завдання йому такими діями шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою працівника поліції.

У справі відсутні об`єктивні та достатні докази про те, що ОСОБА_1 завдано моральних страждань, порушено нормальні життєві зв`язки.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку що позовні вимоги в ході розгляду справи не знайшли свого обґрунтування та спростовуються дослідженими матеріалами справи, а в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1176 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ