Справа №201/6838/21
Провадження № 2/201/349/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 лютого 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські фінансові операції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ Українські фінансові операції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №4-6).

В позовній заяві представник позивачки адвокат Калінін С.К. (діє на підставі довіреності від 19.04.2021р. - а.с. №8) просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №6зв).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.07.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №21).

Також, із позовною заявою представником позивачки подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій представник просив зупинити стягнення по виконавчому провадженню № 64668951 від 02.03.2021р., відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Баршацького І.В. №5070 від 22.01.2021р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Українські фінансові операції заборгованості в розмірі 18 324грн. 80коп. (а.с. №17-18).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.07.2021р. заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 22.01.2021р. №5070 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Українські фінансові операції заборгованості в розмірі 18 324грн. 80коп., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. виконавче провадження № 64668951 (а.с. №22).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки в позовній заяви посилався на те, що 22.01.2021р. приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис №5070 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Українські фінансові операції заборгованості у розмірі 18 324грн. 80коп. Виконавчий напис вчинен з порушенням законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а нотаріус в свою чергу, вчинив виконавчий напис не на підставі нотаріально посвідченої угоди, не перевірив надані йому для вчинення напису документи. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999р. на час вчинення виконавчого напису 22.01.2021р. був визнаний судом нечинним, згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка набрала законної сили, тобто, виконавчий напис вчинено в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріально посвідченого кредитного договору, а приватний нотаріус керувався нечинними положеннями закону. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5070 вчинений 22.01.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Баршацьким І.В. щодо стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ Українські фінансові операції заборгованості в розмірі 18 324грн. 80коп., а також вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати.

Судом на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява. Згідно поштового повідомлення, яке повернулося до суду, відповідач документи отримав, однак у встановлений судом строк відзив подано суду не було.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.11.2021р. було здійснено перехід до розгляду справи зі спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №26).

В судові засідання 09.12.2021р. та 14.02.2022р. представник позивачки не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення sms-повідомлень, які були доставлені абоненту вчасно (а.с. №27, 35). Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивачки - адвоката Калініна С.К., в якій представник зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.№19).

Відповідач ТОВ Українські фінансові операції про дату та час слухання справи 09.12.2021р. та 14.02.2022р. був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться поштові повідомлення (а.с. №33, 34), про причини неявки свого представника суд не сповістив.

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, а також не скористався правом ознайомлення з матеріалами справи та надання відзиву на позов.

Згідно до ч.1, ч.4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.7 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання обох сторін (їх представників), розгляд справи 14.02.2022р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

25.06.2018р. ОСОБА_1 була підписана Заявка - приєднання №236624 до Публічної пропозиції (Оферти) ТОВ Кредитна установа Фінансова компанія Верона на укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, за умовами якої ОСОБА_1 виявила бажання отримати фінансовий кредиту у розмірі 2 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,90% в день, що на рік становить 693,5%, строком кредитування 29 календарних днів з датою повного повернення кредиту 23.07.2018р. (а.с.№12).

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

22.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №5070 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Українські фінансові операції заборгованості за договором №236624 від 25.06.2018р. у розмірі 17 824 грн.80коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 2 000 грн., заборгованість по процентам 1 102 грн., заборгованість за пенею за період з 24.07.2018р. по 12.03.2020р. - 14 722 грн.80коп. Також стягнуто 500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 24.07.2018р. по 14.01.2021р. (а.с. №11).

Отже, згідно виконавчого напису, стягувачем заборгованості за договором №236624 від 25.06.2018р., який було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ Кредитна установа Фінансова компанія Верона є ТОВ Українські фінансові операції, при цьому, за змістом виконавчого напису не зазначено правові підстави зміни кредитора за договором №236624 від 25.06.2018р., матеріалі справи також не містять документів на підтвердження переходу до ТОВ Українські фінансові операції права вимоги до боржника ОСОБА_1 .

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів) для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України Про нотаріат. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22.01.2021р. повинен був врахувати, що станом на 22.01.2021р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні, а тому повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України Про нотаріат.

Зокрема, необхідно зазначити, що у зв`язку з неодноразовим порушенням цим приватним нотаріусом норм чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій та набранням законної сили рішеннями суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій, Міністерством юстиції України видано Наказ про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане Міністерством юстиції України 26.12.2011р. за №8673 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. №16).

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №5070 від 22.01.2021р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 362 грн. (за подачу позовної заяви - у розмірі 908 грн. та заяви про забезпечення позову - у розмірі 454 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські фінансові операції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем 22.01.2021р., зареєстрований в реєстрі за №5070, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Українські фінансові операції заборгованість за договором №236624 від 25.06.2018р. у розмірі 17 824 грн.80коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 2 000 грн., заборгованість по процентам 1 102 грн., заборгованість за пенею за період з 24.07.2018р. по 12.03.2020р. - 14 722 грн.80коп., витрати за вчинення напису в розмірі 500 грн., а загалом 18 324 грн. 80коп. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Українські фінансові операції на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 362 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.