Справа № 502/86/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Новицької А.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що позивач, ОСОБА_2 , та відповідач, ОСОБА_3 , є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , один одному приходяться, відповідно, братом та сестрою. Позивач з батьками, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/3 кожний на підставі рішення виконкому Кілійського міської Ради № 397 від 18.12.1997р., про що їм було видане свідоцтво про право приватної власності № 429 від 10.03.1998р. Право власності зареєстроване Кілійським БТІ в реєстровій книзі 9 сторінка 107 реєстровий номер 4418. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін по справі, ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 заповіт не складав. Після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та фактично мешкали позивач, ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , мати сторін по справі. Таким чином, ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , є спадкоємцями ОСОБА_4 та прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України та фактично стали власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , по Ѕ частині кожний. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін по справі, ОСОБА_5 . За своє життя ОСОБА_5 заповіт не складала. Таким чином, в зв`язку з неподанням відповідачем до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений нормами ЦК України строк, відповідач, ОСОБА_3 вважається такою, що не прийняла спадщину. В свою чергу за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований та фактично проживав з 1994р. позивач, ОСОБА_2 , що підтверджується паспортом позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 509 від 03.08.2018р. та актом депутата Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області Ольховським М.В. від 16.12.2021р. № 5. Таким чином, спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 прийняв за законом ОСОБА_2 . В грудні 2021р. позивач звернувся до державного нотаріуса Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Проте в зв`язку з втратою свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус своїми постановами від 16.12.2021р. відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих батьків. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на дане спадкове майно.

Представником позивача було надано клопотання, відповідно до якого він просив розглянути справу без його присутності, вимоги підтримує.

Відповідач, в судове засідання не прибула, надала заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю, просить розглянути справу за її відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.1973 р. в м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 167 рос. « ОСОБА_6 » та рос. « ОСОБА_5 » є батьками: рос. « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.07.1966 р. в Кілійському райбюро ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 184 рос. « ОСОБА_6 » та рос. « ОСОБА_5 » є батьками: рос. « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 31.01.1987 р., « ОСОБА_8 » та рос. « ОСОБА_7 » зареєстрували шлюб 31.01.1987 року, про що зроблено актовий запис за № 13. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_9 ».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 204, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою від 16.12.2021 р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 406, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою від 16.12.2021 р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ОСОБА_2 фактично проживав та був зареєстрований з 1994р. по АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 509 від 03.08.2018р. та актом депутата Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області Ольховським М.В. від 16.12.2021р. № 5.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю № НОМЕР_5 виданого виконавчим комітетом Кілійської міської Ради народних депутатів, будівля, яка знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту, виготовленому ФОП ОСОБА_10 згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А житловий будинок (загальна площа 110,7 кв.м, житлова площа 76,7 кв.м.), літ Б комора, літ В баня, літ. Г сарай, літ. Д навіс, літ Е сарай, літ. Ж сарай, літ З вбиральня, літ И гараж, № 1-6;1 надвірні споруди.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності на праві приватної спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , та ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , після смерті матері, ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1261, ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності за спадщиною - задовольнити повністю.

Встановити факт належності на праві приватної спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , та ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , після смерті матері, ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та складається з літ. А житловий будинок (загальна площа 110,7 кв.м, житлова площа 76,7 кв.м.), літ Б комора, літ В баня, літ. Г сарай, літ. Д навіс, літ Е сарай, літ. Ж сарай, літ З вбиральня, літ И гараж, № 1-6;1 надвірні споруди, у тому числі на 1/6 частину в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у тому числі на 1/2 частину в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі 1/3 частину, належну за правом власності.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников