Справа № 184/1900/21
Номер провадження 2/184/35/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судових засідань Михайлової Т.В.,

представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в режимі відео конференції у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» «про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. Свій позов обґрунтовує тим, що він працював на підприємстві відповідача машиністом бульдозера. 20.05.2015р. отримав ушкодження здоров`я у вигляді травми. Відповідно до п. 6 Акту про нещасний випадок вид події падіння потерпілого з висоти. Внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав діагноз: Кататравма, ВЧМТ, забій мозку 1-2 ст., субарахноїдальний крововилив. Первинним оглядом МСЕК 22.09.2015 року потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 60% та третя група інвалідності безстроково. В зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Він не може повернутись до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, обумовлений важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, тому йому завдано моральну шкоду. Вказує, що моральна шкода полягає в тому, що він став інвалідом, вимушений був звільнитися з роботи, почав постійно хворіти, порушився звичайний уклад його життя, змушений постійно лікуватися, щоб підтримувати свій стан здоров`я. Тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь 195 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Представник позивача - адвокат Родрігес Н.А. в судовому засіданні позов позивача підтримала та просить його задовольнити, заперечувала проти відзиву відповідачів та просить відмовити в його задоволенні. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явились.

Представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти позову позивача та його представника. Крім того, надали відзив, в якому посилаються на те, що з Акту №3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 26.05.2015 року (Акт Форми Н-1) та з Акту про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20.05.2015 року о 14.50 год. на ПАТ «ОРДЖОНІКІДЗЕВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» від 26.05.2015 року (Акт Форми Н-5) вбачається, що основною та єдиною причиною нещасного випадку із ОСОБА_3 є невиконання ним вимог пункту 3.4 Інструкції з охорони праці №82 при виконанні господарчих робіт, яка затверджена наказом Голови Правління ПАТ «ОГЗК» від 17.02.2014 року за №ОД-222. Зокрема, зазначений припис Інструкції № 82 наказує, що «... грузы в бочках, барабанах и рулонах разрешается грузить (разгружать) вручную путем перекатывания при условии, что склад находится на одном уровне с полом вагона али кузова автомобиля. Работы при укладке бочек на бок производить в два лица, при этом работники должны находиться напротив друг друга ...». Проте, з Актів Форми Н-1 та Н-5 вбачається, що ОСОБА_3 , підійшовши до четвертої бочки та не дочекавшись іншого працівника - ОСОБА_4 , вирішив самостійно покласти бочку на бік. Узявшись руками, на які були одягнені рукавиці комбіновані, за край бочки, позивач потягнув її на себе. І саме в цей момент руки ОСОБА_3 зісковзнули, і позивач, втративши рівновагу, позадкував спиною у бік правого борту кузова вантажного автомобіля, а потім, перечепившись через нього, впав на поверхню майданчика. Відповідачем як роботодавцем вимоги норм ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України стосовно ОСОБА_3 були виконані повністю. Позивач був ознайомлений із правилами виконання цих господарчих робіт та відповідними заходами безпеки до початку їх виконання; підлога кузова вантажного автомобіля була вкрита резиновою транспортерною стрічкою без розливів олив чи мастил. Це підтверджується Актами Форми Н-1 та Н-5, протоколами опитування та пояснювальними записками механіка і машиністів бульдозера колони КДТ АТЦ ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно від 20.05.2015 року, які відбиралися під час проведення розслідування нещасного випадку із позивачем. До того ж, позивач 20.03.2015 року, тобто за два місяця до нещасного випадку, проходив перевірку знань з питань охорони праці і пожежної безпеки, що підтверджується Протоколом №7 засідань о перевірці знань з питань охорони праці і пожежної безпеки від 20.03.2015 року, та відповідним посвідченням на ім`я ОСОБА_3 . Позивачем Акти Форми Н-1 та Н-5 в судовому порядку не оскаржувались. Відтак відповідач не може бути притягнутий до відповідальності за шкоду, що спричинена ОСОБА_3 саме за його власної вини; законні права працівника ОСОБА_3 роботодавцем АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» не порушувалися. Неправомірна поведінка, як і вина, в діях відповідача відсутні, а доказів на протилежне позивачем не надано. Підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, завданої каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві, немає. Відповідач акцентує увагу суду на судовий прецедент у справі Дніпровського районного суду м. Києва №755/19455/17 за позовом ОСОБА_4 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕННОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛТІК» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності. Предметом спору в цій справі є стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. Так, позивач ОСОБА_4 на обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що працював у відповідача на посаді вантажника, і під час виконання своїх трудових обов`язків був травмований, внаслідок чого втратив обидві ноги; висновком МСЕК йому встановлено 90% втрати працездатності та І групу інвалідності безстроково. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.01.2018 року, номер рішення в ЄРДСР: 72689497, яке постановою Апеляційного суду міста Києва від 22.05.2018 року залишено без змін, номер рішення в ЄДРСР: 74156787, у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що: - нещасний випадок на виробництві стався з вини самого позивача у зв`язку із порушенням ним інструкції з охорони праці, приписами якої заборонено виконувати будь-які роботи у приймальному бункері при працюючому двигуні; - будь-яких порушень зі сторони роботодавця, що могли бути у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, унаслідок якого травмовано позивача, встановлено не було. Верховний Суд, постановою від 13.02.2019 року, номер рішення в ЄДРСР: 80178171, залишаючи без змін ці судові рішення, виходив з того, що заподіяння шкоди позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався за його вини, не породжує у роботодавця обов`язку її компенсації, оскільки відсутня така складова цивільно-правової відповідальності, як неправомірна поведінка відповідача, внаслідок якої позивачу завдана моральна шкода, а тому відсутні підстави для стягнення грошових коштів у відшкодування моральної шкоди з відповідача.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_5 надав показання, згідно яких повідомив, що нещасний випадок з ОСОБА_3 був в 2015р. Він тоді працював механіком. Проводився інструктаж з робітниками, в тому числі і з ОСОБА_3 . Коли все трапилось, його не було, потім він дізнався, що ОСОБА_3 хотів скотити бочку з автомобіля на землю і зробив це один і при цьому він не втримався і впав з кузову авто, при цьому отримав травму. Треба це було робити вдвох.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_4 надав показання, згідно яких повідомив, що він пам`ятає нещасний випадок з ОСОБА_3 . В 2015р. вони розвантажували бочки з авто на землю. ОСОБА_3 сам потягнув бочку, але вона була порожня наполовину. ОСОБА_3 по шатнувся і впав з кузова авто, отримав травми. Це треба було робити вдвох, інструктаж проводився. ОСОБА_3 отримав травму, викликали швидку допомогу, лікувався і потім звільнився. ОСОБА_3 сам вирішив так зробити.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 працював на Публічному акціонерному товаристві «Орджонікідзевський гірничо збагачувальний комбінат» (яке в подальшому було АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат») в АТЦ машиністом бульдозера (а.с.18-24).

09.10.2015 року позивач звільнений з підприємства в зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.24).

Згідно Акту №3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 26.05.2015 року, складений комісією у складі голови ОСОБА_7 директора з охорони праці ПАТ «ОГЗК» та членів комісії, 20.05.2015 року о 14.50 годині з ОСОБА_3 стався нещасний випадок: падіння з висоти. Причина нещасного випадку: невиконання вимог інструкцій з охорони праці. Діагноз: Кататравма. ВЧМТ. Забій головного мозку 1-2 ст. Субарахноїдальний крововилив. ОСОБА_3 машиніст бульдозера колони кар`єрно-дорожньої техніки автотранспортного цеху ПАТ «ОГЗК», який при виконанні розвантажувальних робіт самостійно спробував покласти бочку на бік, чим порушив вимоги п.3.4 «Інструкції з охорони праці №82 при виконанні господарчих робіт», затвердженої наказом голови правління ПАТ «ОГЗК» №ОД-222 від 17.02.2014р. (а.с.7-11).

Відповідно до довідки до акта огляду Нікопольського МСЕК Серії 12ААА ОСОБА_3 при первинному огляді 22.09.2015 року встановлено третю групу інвалідності безстроково та визначено 60% втрати працездатності професійної працездатності (а.с.6).

Із наведеного вбачається, що позивачем втрачена професійна працездатність в результаті нещасного випадку на підприємстві відповідача, що зумовлено не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці, а отже наявні у зв`язку з цим підстав, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України, закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема у фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Таким чином, Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» є належним відповідачем по справі.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Свої моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я на Акціонерному товаристві «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» позивач оцінює в розмірі 195 000,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач втратив професійну працездатність в результаті нещасного випадку на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим отримав 60% втрати професійної працездатності безстроково та встановлено безстроково 3 групу інвалідності. При вказаних обставинах суд вважає, що в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довго тривалість, стан здоров`я, тяжкість ушкодження здоров`я, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності в зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Тому суд вважає, що сума компенсації від відповідача спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 150 000 гривень з розрахунку 2500 грн. за 1 % втрати працездатності (2500 грн. х 60 %).

Щодо вимоги про стягнення 195 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Суд дає критичну оцінку доводам представників відповідача, викладені ними у відзиві та у судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не доведеними і спростовуються поясненнями сторони позивача, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Доводи відповідача про те, що позивач отримав травму при виконання трудових обов`язків з власної вини ніяким чином не звільняє відповідача від відшкодування заподіяної моральної шкоди, а може бути лише підставою для зменшення розміру моральної шкоди. Те, що позивачу була заподіяна моральна шкода є доведеним фактом, в зв`язку з чим позивачем була отримана група інвалідності і тому він має законне право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1746 грн. 15 коп. (150000 грн. х 2270 грн./195000 грн.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 23, 95, 141, 263-265, 273-275 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» «про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві» - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (, вул. Центральна, 11, м. Покров Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заподіяну моральну шкоду в зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок без утримання податку із доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1746 гривень 15 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.02.2022р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш