П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1336/21

Провадження № 22-ц/4815/510/22

Головуючий у Кузнецовському міському суді

Рівненської області: суддя Бренчук Г.В.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду

(вступної та резолютивної частин):

14 год. 22 хв. 13 грудня 2021 року в м. Вараш

Рівненської області

Повний текст складено 21 грудня 2021 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги, покликався на те, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 березня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми на 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Однак на даний час матеріальне положення позивача змінилось і він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішення розмірі. Стверджував, що через запровадження карантинних обмежень позбавлений можливості працювати за кордоном. Крім того, 19 жовтня 2018 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого у них народилась дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина позивача отримує лише щомісячну допомогу у розмірі 860 грн. Тобто діти перебувають на утриманні позивача.

З наведених мотивів просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції ґрунтувався на тому, що позивач не довів жодними належними та допустимими доказами суттєвого погіршення свого майнового стану у порівнянні з тим, яке існувало на час ухвалення рішення 29 березня 2021 року Кузнецовським міським судом Рівненської області.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на їх незаконність і необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права танеправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося, що суд попередньої інстанції знехтував засадами змагальності при вирішенні спору та взяв до уваги лише наведені стороною відповідача заперечення. Вважав, що за результатами розгляду поданого у лютому 2021 році позову про зміну способу стягнення аліментів з нього стягуватимуться близько 1 500 грн. аліментів. Однак розмір аліментів, після обрахування державним виконавцем становить 3 408,50 грн., а такі грошові кошти на утримання дитини позивач сплачувати не може. Як на підставу для зменшення розміру аліментів покликався на те, що з березня 2020 року, у зв`язку з карантинними обмеженнями, я не маю можливості їздити за кордон на роботу. 19 жовтня 2018 року, уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка. Дружина отримує тільки щомісячну допомогу в розмірі 860 грн. Тобто діти перебувають на утриманні позивача.

З викладених підстав просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 березня 2021 року на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з розміру 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) до 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. На її переконання, передбачені законодавством підстави для зменшення розміру аліменти відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду.

Згодом рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2012 року зменшено розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 100 грн., починаючи з 29 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 березня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 29 квітня 2021 року.

19 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) укладено шлюб, зареєстрований Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис № 196, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась дочка ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

З копії довідки Департаменту соціального захисту та гідності № 240 від 23 вересня 2021 року виданої ОСОБА_4 вбачається, що остання знаходиться на обліку в ДСЗГ ВК Вараської міської ради і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини, розмір якої за період з березня 2021 року по серпень 2021 року становить 5160 грн.

Згідно з копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 11711/203/30-21 від 23 вересня 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 станом на 01 вересня 2021 року становить 10 783,88 грн. Станом на 01 листопада 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 становить 17 600,88 грн. (розрахунок № 13618 від 04 листопада 2021 року).

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, адже позивач не довів жодними належними та допустимими доказами істотного погіршення свого майнового стану у порівнянні з тим, яке існувало на час ухвалення рішення 29 березня 2021 року Кузнецовським міським судом Рівненської області.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

У частині другій ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте жодними належними та допустимими доказами значного погіршення майнового стану позивача не підтверджено.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 вересня 2020 року в цивільній справі № 565/2071/19, провадження № 61-9460 св 20.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Невжиття відповідачем активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не є достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

За частиною другою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Тому доводи апеляційної скарги не спонукають до скасування оскаржуваного рішення, вони були предметом дослідження попереднім судом та фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів і тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у зручний спосіб, який має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, суд апеляційної інстанції бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Пункт 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Спонуканням для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків