Справа № 305/2139/21
Провадження по справі 2/305/204/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивує тим, що їй, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, загальною площею 74,8 кв.м, господарська споруда, загальною площею 45 кв.м., літня кухня, загальною площею 100,52 кв.м та сарай, загальною площею 15 кв.м., що розташовані у АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власниця; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишній чоловік; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук. 29.11.2010 рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач, ОСОБА_2 зареєстрований в даному будинку, однак не проживає в ньому більше 12 років. Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 порушує її право на вільне розпорядження і користування майном. На підставі наведеного просила,винести рішення, за яким визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_5 від 20.12.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.

Відповідач, ОСОБА_2 , бувналежним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 20.12.2021, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності позивача, ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , в цілій частині, стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30 березня 2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119036848 від 30.03.2018.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №2-741/10 від 29 листопада 2010 року, шлюб між сторонами розірвано.

У відповідності до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Так, наразі у житловому будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач, ОСОБА_2 , що стверджується копією будинкової книги, відповідями на запит наданими ГУ ДМС України в Закарпатській області та Великобичківською селищною радою.

При цьому, відповідач, ОСОБА_2 ,більше 12 років не проживає за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 та фактично проживає у Російській Федерації, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 18.11.2021.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вище зазначеному будинку.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач довів, що відповідач членом її сім`ї не являється, у належному їй на праві приватної власності житловому будинку більше трьох років не проживає, не веде з нею спільного господарства та не має спільного бюджету, витрати по утриманню житла відповідач не несе. Договору найму житла між нею та відповідачем не укладалося.

Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано, за таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування житловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма у часниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк