Дата документу 22.02.2022
Справа № 501/4264/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про відшкодування додаткових витрат на дитину та відшкодування моральної шкоди

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач) 10.11.2021 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з позовом про відшкодування додаткових витрат на дитину та відшкодування моральної шкоди, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , що викликані особливими обставинами на лікування та оздоровлення в сумі 7800 грн. та на додаткові здібності в сумі 3500 грн.; у зв`язку із наявністю хронічного захворювання та потреби оздоровлення щомісячно в розмірі 2000 грн.;

- стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн. та всі судові витрати покласти на відповідача.

У подальшому позивачка надала заяву про зменшення позовних вимог (а.с.52-53), згідно якої просить суд:

- суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , що викликані особливими обставинами на лікування та оздоровлення в сумі 7800 грн. та на додаткові здібності в сумі 3500 грн.;

- всі судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано, наразі триває розгляд вирішення розміру аліментів на утримання доньки, а саме рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.03.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі 4000,00 грн., а також під час навчання у розмірі 4080,00 грн., яке Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2021 змінено та зменшено розмір аліментів на дитину до 2000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону та стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини на лікування та оздоровлення в розмірі 3300,00 грн., в іншій частині рішення скасовано в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Позивач посилається на те, що дитина продовжує навчатись, одягатись, харчуватись, а також лікуватись та проходити обстеження, які викликані хронічними захворюваннями та вадами венозних судин, що разом дають наслідки та неправильну роботу нервової системи і серця, у зв`язку з чим восени та навесні виникає необхідність у комплексі медичних обстежень.

Також, позивач стверджує, що з 2015 року донька потребує періодичного обстеження у невропатолога, яке проходить у медичному центрі «Меліса» в м.Чорноморську Одеської області, де встановлено діагноз «Внутрішньочерепна гіпертензія», в 2017 році доньці поставлено діагноз «Остеохондропатія великогомілкових кісток», в 2019 році пройшли обстеження та встановлено діагноз «Синусова Брадіаритмія», внаслідок чого донька систематично потребує консультацій лікаря невропатолога та кардіолога, проходження електрокардіограми, приймає ліки, вітаміни та імуностимулюючі препарати. Також, в 2020 році доньці поставлено діагноз «Хронічний тонзиліт», який може дати ускладнення на суглоби і клапани серця.

Крім того, позивач вказує, що у вересні 2021 донька пішла навчатись на курси водія, курс теорії якого коштує 3500,00 грн., які вона вже сплатила.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідач 31.01.2022 надав до суду відзив на позов (а.с.66-70), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що:

- позивачем не надано доказів підтвердження хвороби дитини та проходження медичних обстежень, лікування;

- чеки та квитанції, які надані до позову не свідчать про витрачання коштів на дитину;

- у відповідача є інша сім`я, дитина 2018 року народження;

- додаткові витрати батьки повинні нести в рівних долях.

Позивач 15.02.2022 надала до суду відповідь на відзив, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач була належним чином сповіщена про судовий розгляд справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явився, у відзиві на позов просив суд розглядати справу без його участі та без участі його представника (а.с.70).

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із тим, що проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження здійснювалося без учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 21.08.2008 (а.с.11)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.03.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі 4000,00 грн., а також під час навчання у розмірі 4080,00 грн., яке Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2021 змінено та зменшено розмір аліментів на дитину до 2000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону та стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитину на лікування та оздоровлення в розмірі 3300,00 грн., в іншій частині рішення скасовано в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Справа перебуває на розгляді в касаційному суді.

Вказані обставини не спростовано відповідачем та підтверджуються копією постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що:

- у 2017 році ОСОБА_3 поставлено діагноз «Остеохондропатія великогомілкових кісток» (а.с.16 зворотній бік);

- в 2019 році за обстеженням встановлено діагноз «Синусова Брадіаритмія» (а.с.17 зворотній бік).

Вказані захворювання вимагають значних коштів на консультації лікарів невропатолога та кардіолога, проходження електрокардіограми, вживання ліків, вітамінів та імуностимулюючих препаратів, що підтверджується рекомендаціями лікарів, направленнями, рецептами (а.с.16, 18, 25, 26) і такі витрати складають 7800,00 грн., що підтверджується квитанціями та чеками (а.с.21-24, 27).

Крім того, позивачем сплачено витрати, пов`язані з навчанням доньки на курсах водія, курс теорії якого коштує 3500,00 грн., які вона вже сплатила, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с.20).

ІV. Оцінка Суду.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст.185 Сімейного Кодексу України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Суд виходить з того, що батьки зобов`язані займатися розвитком дитини, забезпеченням її матеріальних потреб, в разі відсутності самостійного заробітку, але, при цьому, необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків та врегульовувати додаткові витрати за домовленістю між батьками. При цьому, суд бере до уваги, що додаткові витрати на дитину сторін стосуються продовження навчання.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати.

Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.

При цьому Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Тому, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину наперед, необхідно надати докази, суми витрат, які будуть понесені, позивач повинен довести їх необхідність.

Судом встановлено, що у 2017 році ОСОБА_3 поставлено діагноз «Остеохондропатія великогомілкових кісток» (а.с.16 зворотній бік) та в 2019 році встановлено діагноз «Синусова Брадіаритмія» (а.с.17 зворотній бік).

Вказані захворювання вимагають значних коштів на консультації лікарів невропатолога та кардіолога, проходження електрокардіограми, вживання ліків, вітамінів та імуностимулюючих препаратів, що підтверджується рекомендаціями лікарів, направленнями, рецептами (а.с.16, 18, 25, 26) і такі витрати складають 7800,00 грн., що підтверджується квитанціями та чеками (а.с.21-24, 27).

Крім того, позивачем сплачено витрати пов`язані з навчанням доньки на курсах водія, курс теорії якого коштує 3500,00 грн., які вона вже сплатила, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с.20).

Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи принципу рівності прав та обов`язків батьків та стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , що викликані особливими обставинами на лікування та оздоровлення в сумі 3900,00 грн. та на додаткові здібності в сумі 1750,00 грн.

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 908,00 грн.

З цих підстав, керуючись статтями 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265, 354, 430 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (РНОКП НОМЕР_2 ) відшкодування додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , що викликані особливими обставинами на лікування та оздоровлення в сумі 3500,00 грн. та на додаткові здібності в сумі 1750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.02.2022.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко