ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2118/22 Справа № 204/5352/21 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищида М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення моральної шкоди з органу державної влади

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення моральної шкоди з органу державної влади, у якій, прохав суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) моральну шкоду у розмірі 96093 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що на виконанні Чечелівського ВДВС міста Дніпра перебувало виконавче провадження №58159620 про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 коштів у розмірі 6000,00 грн. (судові витрати), яке було закінчено 19.11.2019 року у зв`язку з його виконанням. 27.07.2020 року позивачем було отримано постанову Чечелівського відділу ДВС м.Дніпра Південно-Східного МРУ МЮ від 22.06.2020 року про результати перевірки матеріалів виконавчого провадження. 10.08.2020 року була отримана постанова Чечелівського відділу ДВС м.Дніпра Південно-Східного МРУ МЮ від 16.07.2020 року про скасування процесуального документу та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. 10.10.2020 року під час перевірки виконавчого провадження №58159620 в Автоматизованій системі виконавчого провадження позивач дізнався про існування ще одного документа - «постанова про зняття арешту з коштів». Позивач звертав увагу суду на ті обставини, що незважаючи на погашення заборгованості в листопаді 2019 року, в АСВП від 12.08.2020 року позивача з 16.07.2020 року зазначено як боржника, а ВП №58159620 не завершене і перебуває на примусовому виконанні. Тобто виконавче провадження №58159620, яке було виконане в листопаді 2019 року, було поновлено та приєднано до виконавчого провадження №58180195 (аліменти), відновлені арешти коштів, а позивач, в свою чергу, був боржником, навіть сплативши всі кошти більше 9 місяців тому. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись зі скаргами до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетроська. Згідно судових рішень від 01.09.2020 та 21.09.2020 дані дії державних виконавців були визнані неправомірними, а постанови скасовані. Вказані Рішення відповідачем не оскаржувались. 07.10.2020 року держаним виконавцем Савенко О.О. винесено постанови про закінчення ВП №58159620 та про його виведення зі зведеного виконавчого провадження. Після цього, представником ОСОБА_2 були подані апеляційні скарги на зазначені ували суду у зв`язку з процесуальними порушеннями. 26.01.2021 року Дніпровським апеляційним судом залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 21.04.2021 та 24.05.2021 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетроська було повторно розглянуто і задоволено скарги позивача. Зазначені дії ОСОБА_2 були здійснені з метою використати кошти, сплачені на утримання малолітньої дитини у ВП №58180195 в іншому, вже закритому на той час, ВП №58159620, оскільки державними виконавцями, відповідно до закону, було списано з суми 6000 грн. - 2228,09 грн. як витрати виконавчих проваджень №58654117, №58655011, №58788709. Використання аліментів за нецільовим призначенням підтверджує розрахунок зі сплати аліментів від 30.09.2020 року, складений державним виконавцем Савенко О.О. Чечелівського відділу ДВС м.Дніпра Південно-Східного МРУ МЮ, в якому згідно примітки відбулося використання коштів «по ВП №58159620 в рахунок аліментів». 24.11.2020 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська задоволено скаргу позивача і зобов`язано державного виконавця повернути аліментні кошти, використані в іншому виконавчому провадженні. Крім цього, дані виконавчі провадження №58180195 та №58159620 тісно пов`язані з іншими виконавчими провадженнями, так в Чечелівському відділі ДВС м.Дніпра Південно-Східного МРУ МЮ перебуває на примусовому виконанні виконавчі листи про усунення перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчі провадження №58654117, №58655011, №58788709 (справа №175/5360/13), за якими боржником є - ОСОБА_2 . Під час відкриття трьох виконавчих проваджень відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_2 повинна була сплатити виконавчий збір у розмірі 8346 грн. за кожне виконавче провадження. На 01.07.2020 року заборгованість боржника ОСОБА_2 у трьох виконавчих провадженнях тільки зі сплати виконавчого збору складає - 25038 грн. Під час забезпечення виконання виконавчих листів у ВП №58654117, №58655011, №58788709 Чечелівським відділом державної виконавчої служби були понесені витрати виконавчого провадження, компенсуються в другу чергу, навіть перед задоволенням вимог стягувача та стягнення виконавчого збору (відповідно ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», якщо стягувач є одночасно і боржником, з нього не тільки можна, а й потрібно стягувати кошти для погашення існуючих боргів. При виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Однак жодних кроків для дотримання засад «обов`язковості виконання рішень», «розумності строків виконавчого провадження», «стягнення коштів з боржника» у виконавчих провадженнях №58654117, №58655011, №58788709 державними виконавцями Чечелівському відділі ДВС м. Дніпра Південно-Східного МРУ МЮ не здійснюється. З грудня 2019 року державні виконавці взагалі перестали здійснювати будь-які виконавчі заходи, крім того, допомагали боржнику ОСОБА_2 уникнути відповідальності за невиконання судового рішення. Так, державними виконавцями було безпідставно знято арешт з майна та коштів боржника, хоча жодне судове рішення так і не було виконано. Також, було безпідставно перераховано кошти у розмірі 6000,00 грн. 20.01.2021 року та 27.01.2021 року судовими рішеннями Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області постанови про зняття арештів з майна та коштів були визнані неправомірними. Також 04.06.2021 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області визнано протиправною бездіяльність державних виконавців Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) щодо неналежного виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 року у виконавчому провадженні №58654117 по цивільній справі №175/5360/13. З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що безпідставне відновлення закритого виконавчого провадження, внесення позивача в реєстр боржників по ВП №58159620, незаконне зняття арештів з боржника ОСОБА_2 у ВП 58654117 та відверта бездіяльність державних виконавців під час виконання судового рішення №175/5360/13 були умисними, узгодженими з ОСОБА_2 та спрямованими для шантажу, приниження, зниження його ділової репутації та використання цієї неправдивої інформації ОСОБА_2 в судових інстанціях іншої країни. Крім цього, незаконні дії державних виконавців мали на меті надати можливість боржнику ОСОБА_2 безкарно не виконувати рішення Верховного Суду по справі №175/5360/13. Тривала боротьба на захист свого права виснажує позивача, змінює нормальний життєвий ритм, у зв`язку з необхідністю неодноразово звертатися зі скаргами на незаконні дії державних виконавців, що викликає психологічне напруження та розчарування, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду для відшкодування моральної шкоди (а.с.1-2).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Чечелівського відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про стягнення моральної шкоди з органу державної влади - задоволенні частково.

Стягнуто з Чечелівського відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 2000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.62-65).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду 1 інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим (а.с. 69-70).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення.

Судом 1інстанції встановлено, що на виконання до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 22.01.2019 року за вх. №877, разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, надійшов виконавчий лист №2 №204/4126/17 від 15.01.2019, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 6000,00 грн.

Державним виконавцем Відділу 23.01.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58159620. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження за адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Також, державним виконавцем Відділу 23.01.2019 у рамках виконавчого провадження №58159620, на підставі ст.56 Закону, винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику та занесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження, було об`єднано виконавче провадження № 58159620 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №58636741 в склад якого входять виконавчі провадження про стягнення аліментів ВП № 58205306. №58180195. З метою забезпечення виконання вимог виконавчих документів, які перебувають у зведеному ВП 58636741, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_4 постановою від 22.03.2019.

Згідно відповіді Дніпровського міського центру зайнятості, боржник ОСОБА_1 перебуває на обліку в Державній службі зайнятості, 13.05.2019 направлено до Дніпровського міського центру зайнятості постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

14.11.2019 року боржником сплачено на рахунок Відділу 6669,00 грн. (борг 6000,00 грн., 600,0 грн. виконавчий збір, 69,00 грн. витрати пов`язані із ВП).

19.11.2019 року Державний виконавець у рамках виконавчого провадження №58159620 виніс постанову про зняття арешту майна боржника, та занесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 19.11.2019 Державний виконавець у рамках виконавчого провадження №58159620 зняв арешт з грошових коштів ОСОБА_1 .

Також, державний виконавець 19.11.2019 виніс постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження. Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону, державний виконавець закінчує ВП № 58159620 постановою від 19.11.2019.

На момент закриття виконавчого провадження №58159620 грошові кошти не були перераховані ОСОБА_2 .

Начальником відділу у період з 16.06.2020 по 22.06.2020, проведено перевірку законності матеріалів зведеного виконавчого провадження №58159620 за результатами якої, визнано дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) по виконавчому провадженню №58159620 такими, що вчинені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). Зобов`язано державного виконавця Савенко О.О. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №58159620, приєднати виконавче провадження №58159620 до ЗВП №58636741 та привести виконавче провадження №58159620 відповідно до вимог Закону в строк до 16.07.2020.

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 16.07.2020 року про скасування процесуального документу, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа №204/4126/17, виданого 15.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 6000 грн.

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 16.07.2020 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, приєднано виконавче провадження №58159620 з примусового виконання виконавчого листа №204/4126/17, виданого 15.01.2019 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 6000 грн. до зведеного виконавчого провадження №58636741.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2020 року у справі №204/4126/17 (провадження №4-с/204/28/20) задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано постанову державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. від 16.07.2020 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, неправомірною та скасовано. Судом було встановлено, що ОСОБА_1 було сплачено кошти за ВП №58159620, а тому станом на 22.06.2020 року ВП №58159620, яке було закінчено, у зв`язку з його виконанням, не могло бути приєднано до зведеного виконавчого провадження. Зазначена ухвала суду залишена без змін Дніпровським Апеляційним судом постановою від 26.01.2021 року.

Також, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2021 року у справі №204/4126/17 (провадження №4-с/204/14/21) задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано постанову державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. від 16.07.2020 року про скасування процесуального документа, неправомірною та скасовано.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.05.2021 року у справі №204/4757/20 (провадження №4-с/204/13/21) задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано постанову начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сухова І.О. від 22.06.2020 року про результати перевірки матеріалів виконавчого провадження щодо скасування закінчення виконавчого провадження №58159620 та об`єднання виконавчого провадження №58180195 з виконавчим провадженням № 58159620 - неправомірною та скасовано.

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. від 07.10.2020 року закінчено виконавче провадження №58159620 при примусовому виконанні виконавчого листа №204/4126/17, виданого 15.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 6000 грн., у зв`язку зі сплатою боржником зобов`язання у повному обсязі.

Окрім того, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2020 року у справі №204/7245/20 (провадження №4-с/204/40/20) задоволено частково скаргу ОСОБА_1 та визнано незаконним розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. станом на 30 вересня 2020 року, зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №204/4126/17, виданого Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська 15 січня 2019 року, у виконавчому провадженні №58180195, а також, зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. повернути сплачені ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. з виконавчого провадження №58159620 у виконавче провадження №58180195.

Численними судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнано неправомірними дії та бездіяльність держвиконавця в межах виконавчого провадження №58159620, щодо неправомірного розподілу та зарахування коштів, сплачених ОСОБА_1 на виконання рішення суду та тривалого не закінчення зазначеного виконавчого провадження.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що численними судовими рішеннями встановлено неправомірність дій та бездіяльності держвиконавця, щодо виконання ВП №58159620, зокрема судами встановлено, що ОСОБА_1 було повністю сплачено суму у розмірі 6000 грн., які були стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа №204/4126/17, виданого 15 січня 2019 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська, та саме із вказаних підстав мало бути закінчено виконавче провадження ВП №58159620 з примусового виконання виконавчого листа №204/4126/17 ще у листопаді 2019 року, в той час, як внаслідок неправомірних дій держвиконавця, ОСОБА_1 був змушений тривалий час в судовому порядку захищати своє порушене право, оскаржуючи відповідні дії/бездіяльність держвиконавця, щодо зарахування сплачених ним коштів та наявності підстав закінчення ВП №58159620, внаслідок чого суд прийшов до висновку, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, за вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами виник спір щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена неправомірними діями державного виконавця.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх службових повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У відповідності до статті 1174ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад,ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»(2135-12). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

06 лютого 2013 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 №845». Зазначена постанова прийнята у зв`язку із приведенням постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ`у відповідність із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до пункту 41 Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок злочину.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року по справі №1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 «Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби».

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі №6-48цс13 «При відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: ст. 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо відшкодування моральної шкоди сама по собі констатація встановлених судом порушень - не може становити достатньої сатисфакції. Так, відповідно до п. 63 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року: «Суд дотримується точки зору, що заявник зазнав моральних страждань в результаті визнаних Судом порушень, а саме по собі визнання, на думку Суду, не може вважатися достатньою компенсацією».

Згідно з п. 61 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, стосовно вимоги відшкодування моральної шкоди Суд вбачає, що заявник зазнав певної моральної шкоди в результаті встановлених порушень, констатація яких сама по собі не може становити достатньої сатисфакції (див. рішення у справі «Трегубенко проти України», п.63).

Окрім цього, згідно п. 5 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Алпатов проти України» від 18 грудня 2012 року, заявники не домоглися виконання рішень у встановлений строк через бездіяльність державних виконавців, а тому заявники скаржились на тривале невиконання рішень, ухвалених на їхню користь та на відсутність ефективних засобів юридичного захисту щодо цих скарг. Відповідно до п. 13 Конвенції суд зазначив, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявників, та статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективно національного збору юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Відповідно до ч.2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Від імені держави Україна діють уповноважені органи, аналогічні висновки викладні в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 522/3454/16-ц (провадження№ 14-6цс18), від 09 червня 2018 року у справі№ 910/23967/16 провадження № 12-110гс18, справа № 308/5414/16-ц провадження №61-31305св18 від 09 жовтня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що обов`язок по відшкодуванню завданої шкоди позивачу покладається не на посадову особу або орган державної влади чи місцевого самоврядування, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертаючись з позовом посилався на неправомірність дій та бездіяльність органів державної виконавчої служби та просив стягнути грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти з відділу державної виконавчої служби.

Вирішуючи питання про відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував вимог вищенаведених норм матеріального права та дійшов помилкового висновку про стягнення грошових коштів з Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до переконання, що рішення суду першої інстанції на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, що не позбавляє права позивача звернутися з відповідним позовом до суду до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення моральної шкоди з органу державної влади - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: