№ 336/8078/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю

секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В.,

представника позивача адвоката П`ятковської О.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Габуєва Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

- за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та заповітом,

- за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

треті особи: Державний нотаріус п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерина Володимирівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому зазначала, що її дошлюбне прізвище ОСОБА_3 і вона є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.06.1959 р. 01 серпня 1980 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_7 ». що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 01.08.1980 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 29.12.2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 11794. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 місце 5).

Позивач зазначала, що у встановлений законом шестимісячний строк вона, відповідач (її рідна сестра) та їх мати - ОСОБА_5 , звернулись до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті їхнього батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно з заявою про прийняття спадщини мати сторін ОСОБА_5 - звернулася щодо отримання свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя - на 1/2 частину будинку. Позивач також вказала, що за згодою сторін після смерті батька право власності на спірний будинок було поділено наступним чином:

1/6 частина відійшла ОСОБА_2 - в порядку спадкування за законом;

1/6 частина відійшла її сестрі - ОСОБА_1 - в порядку спадкування за законом;

4/6 частині відійшли їх матері - ОСОБА_5 (3/6 як частка в спільній сумісній власності + 1/6 в порядку спадкування за законом).

В подальшому, як зазначала ОСОБА_2 , Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерини Володимирівни від 27.08.2021 р. їй та її сестрі ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю в матеріалах інвентаризаційної справи документів, що посвідчують право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, тобто за померлим ОСОБА_4 не було проведено реєстрацію права власності на спірне домоволодіння. ОСОБА_5 (дружина померлого та мати сторін по справі), яка проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, прийнявши спадщину, не мала змоги отримати свідоцтва на право власності на спадщину та на право власності в спільному майні подружжя. В подальшому у зв`язку із її довготривалою хворобою, ОСОБА_5 так і не встигла оформити своїх спадкових прав на спірне майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , мати сторін по справі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 26.10.2020 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного 7 стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1751. До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшли 4/6 частини спірного будинку. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, який 26.05.2010 року було посвідчено приватним нотаріусом ЗМНО Сосіменко Ю.П. за № 701. Даним заповітом все своє майно спадкодавець заповіла ОСОБА_2 ..

Позивач ОСОБА_2 вказала, що вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори, проте Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни від 20.05.2021 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/6 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її матері, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують факт належності спадкодавцю зазначеного майна.

Позивач ОСОБА_2 , зазначаючи, що до неї, як спадкоємця перейшло право на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та за заповітом, однак вона не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та на 4/6 частини цього житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що спадкове нерухоме майно (житловий будинок) побудував її батько ОСОБА_4 на виділеній йому земельній ділянці. Так, 08 жовтня 1958 р. між Виконкомом міської ради трудящих та ОСОБА_4 укладений Договір про надання останньому в безстрокове користування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від 1 до 5. Даний договір нотаріально посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований у ОП «ЗМБТІ». Будівництво житлового будинку розпочато у листопаді 1958 року, а в 1963 році будівництво завершено. 08 квітня 1965 р. вищезазначений житловий будинок введений до експлуатації, що підтверджується Актом приймання індивідуального будинку, а також копією технічного паспорту на житловий будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами. Згідно інвентарної справи на будинок № НОМЕР_5 адресою житлового будинку, зазначено адресу розташування земельної ділянки на якому його побудовано, а саме: АДРЕСА_2 , місце 5 ( АДРЕСА_1 ).

24.11.2021 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерина Володимирівна про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначала, що після смерті батька ОСОБА_4 вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори, проте, отримати свідоцтво про право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не змогла, оскільки їй та її сестрі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно. Крім того, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерини Володимирівни від 22.06.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і в зв`язку з тим, що нею не надані документи про підтвердження родинних відносин з померлим. До своєї позовної заяви ОСОБА_1 додала копію рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2020 року (справа № 335/10219/19), згідно якого встановлено факт родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою ОСОБА_4 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посилаючись на те, що жилий будинок, який є спадковим майном, побудований її батьком - ОСОБА_4 на земельній ділянці, яка була виділена йому під забудову на підставі Рішення виконкому міської ради депутатів трудящих за протоколом № 18 від 19.09.1958 р., він користувався, володів цим будинком і проживав у ньому до своєї смерті, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на 1/6 будинку АДРЕСА_1 .

Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовних заяв та копії спадкової справи, позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є рідними сестрами та спадкоємцями першої черги після смерті їх батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно зі статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та надані письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є рідними сестрами та спадкоємцями першої черги після смерті їх батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З матеріалів спадкової справи та з повідомлень нотаріуса вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 своєчасно подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 (а. с. 47, 50).

Постановою № 2024/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерини Володимирівни від 27.08.2021 р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано оригіналу документу про право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 171 на звороті 172).

Постановою № 331/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни від 20.05.2021 р. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 , на майно, яке складається з 4/6 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , чоловіку, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують факт належності спадкодавцю зазначеного майна (а. с. 40).

Постановою № 2025/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерини Володимирівни від 27.08.2021 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано оригіналу документу про право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 173 174).

Крім того, Постановою № 2403/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії Державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук Катерини Володимирівни від 22.06.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надані відповідні документи про підтвердження родинних відносин з померлим (а. с. 128 на звороті -129).

В матеріалах справи є копія рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2020 року (справа № 335/10219/19), згідно якого встановлено факт родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою ОСОБА_4 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 178).

З вищевикладеного вбачається, що оформити належним чином спадщину, яку сторони прийняли шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, неможливо, оскільки у спадкоємців відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме спадкове майно. За таких обставин особа, яка прийняла спадщину має можливість захистити свої права у відповідності до вимог частини 1 статті 392 ЦК України шляхом пред`явлення позову про визнання її права власності з тих підстав, що відсутній документ, який засвідчує право власності спадкодавця.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, розпоряджаючись на власний розсуд своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їхня достатність та переконливість.

Згідно з цивільним процесуальним законодавством кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

На підтвердження доводів свого позову ОСОБА_2 надала суду в якості письмових доказів копію інвентарної справи № 27734 (аркуші якої датовані 16.11.1982 р., підписані працівниками Запорізького МБТІ та на кожній схемі є печатки Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації). На обкладинці цієї справи № 27734 вказані такі дані: «по АДРЕСА_1 , кв.стр. 328 № 5». (а. с. 15).

В інвентарній справі наявні такі документи:

-Договір від 08 жовтня 1958 р. між Виконкомом міської ради трудящих та ОСОБА_4 про надання останньому в безстрокове користування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від 1 до 5. Даний договір нотаріально посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований у ОП «ЗМБТІ». (а. с. 22-23);

-Виписка із рішення виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих № 18 від 19 вересня 1958 року про надання ОСОБА_4 ділянки в АДРЕСА_3 для будівництва індивідуального житлового будинку (а. с. 24);

-Викопіровки зі схем плану будівельного кварталу, плани житлового будинку, експлікація внутрішніх площ до плану будинку з яких вбачається, що будинок АДРЕСА_1 побудований на дільниці АДРЕСА_4 (а. 16-21);

-Зведений оціночний акт по домоволодінню АДРЕСА_1 , з якого видно, що власником цього домоволодіння є ОСОБА_4 (а. с. 18).

Крім того, позивач ОСОБА_2 надала суду копію «Акта приемки индивидуального дома» від 08.04.1965 р., з якого вбачається, що в акті власником будинку зазначено ОСОБА_4 (а. с. 36).

В якості доказу щодо підтвердження правильності адреси спадкового нерухомого майна надано копію протоколу № 24 Засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 27 грудня 1965 року щодо найменування вулиць міста та копію рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 29 грудня 1994 року № 534 про найменування вулиць, провулків, майданів, проспектів у м. Запоріжжі. Зі змісту цих рішень вбачається, що до АДРЕСА_5 , в тому числі, квартал № 328 - в якому надавалося місце ОСОБА_4 під будівництво індивідуального житлового будинку, а АДРЕСА_5 у 1994 році була перейменована на АДРЕСА_1 (а. с. 29-34).

В матеріалах справи є відповідь Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-07/3/1253 від 12.07.2021 р. з якої видно, що за адресою АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в період з 05.12.1969 р. по 08.02.2007 р. (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Разом з ним на день смерті була зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а. с. 49).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилалася на такі ж саме обставини та на докази, якими обґрунтувала свої позовні вимоги позивач за первісним позовом. ОСОБА_1 та її представник не заперечували проти доказів, наданих ОСОБА_2 , та не спростовували їх.

Питання щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було вирішено шляхом затвердження Порядку та умов прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою КМ України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 р. № 449. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв`язку з тим, що відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Тобто питання щодо набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05.08.1992 р., не врегульовано на рівні закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013р, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Таким чином, право власності на збудоване до набрання чинності законом Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (03.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що спадкове нерухоме майно жилий будинок АДРЕСА_1 був на законних підставах побудований спадкодавцем ОСОБА_4 у період з жовтня 1958 року по квітень 1965 року. Технічний паспорт у Запорізькому МБТІ складався і був підписаний працівниками МБТІ 16.11.1982 року. Цим будинком ОСОБА_4 володів, користувався, а саме, проживав зі своєю родиною з 1965 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До 05.08.1992р. закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення від 05.08.1992р. № 449 (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992р, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) може бути вирішено в судовому порядку).

За таких обставин суд вважає, що заявлені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за законом та заповітом підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 263, 264, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 328, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 4/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.02.2022.

Суддя Є.С. Боєв