Провадження № 2/521/1345/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2022 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бобуйок І.А.,
секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
10.11.2021 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просила суд: усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 , посилаючись на такі обставини.
Згідно позовної заяви, 10.09.2021 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору дарування.
Згідно позовної заяви, з 2011 по 2015 рік ОСОБА_3 з ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 , 19.06.2013 року відповідач зареєстрував своє місто проживання у вказаній квартирі. Відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2015 року за власним бажанням.
Позивачка стверджує, відповідач забрав всі свої речі та майно та з`їхав за невідомою адресою, сторони не спілкуються. Таким чином з 2015 року і по сьогоднішній день, тобто, 7років, відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації; не отримує кореспонденцію за даною адресою; особистих речей його в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться.
Згідно позовної заяви, відповідач не сплачує комунальні платежі, звісно, не приймає ніякої участі в утриманні квартири, тобто не виконує покладених на нього, як на зареєстрованого, обов`язків передбачені законом. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 , а тому звернулася до суду з відповідною заявою.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
09.03.2022 року в судове засідання позивачка не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.
09.03.2022 року відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
10.09.2021 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору дарування, що підтверджується договором дарування від 10.09.2021 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун І.А., зареєстровано в реєстрі за №1331. Позивачка ОСОБА_1 зареєструвала своє право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №274340186 від 10.09.2021 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №60302500 від 10.09.2021 року.
Судом встановлено, що 09.07.2021 року мешканцями будинку АДРЕСА_4 , зокрема, мешканцем квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_4 , та мешканкою квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_5 , що засвідчений про те, що ОСОБА_2 ,1970 року фактично не проживає за даною адресою з 2015 року.
Також, судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУПН в Одескьій області з заявами та повідомленнями не звертався, що підтверджується листом №601/48а/в від 15.09.2021 року
Судом встановлено, що позивачка постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , самостійно сплачує комунальні послуги, витрати по утриманню житла. Місце перебування відповідача позивачці не відомо, засобів зв`язку з ним не має. Однак, його реєстрація у належній позивачці квартирі створює перешкоди у реалізації в повній мірі її прав щодо володіння, користування та розпорядження майном. Своїх речей у квартирі позивачки відповідач не має, вселитися спроб не чинив, але зніматися з реєстраційного обліку добровільно не бажає.
Відповідач з 2015 року і по сьогоднішній день, тобто, станом на дату розгляду справи 7 років, не проживає за місцем своєї реєстрації; не отримує кореспонденцію за даною адресою; особистих речей його в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю.
Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
За змістом Закону, місце проживання - це житло, у якому особа проживає строком більше шести місяців на рік (це єдине, чим відрізняє закон місце проживання від місця перебування). Отже, немає підстав стверджувати, що зняття з реєстрації особи, яка фактично не проживає за адресою своєї реєстрації, але добровільно не виконує закон та не змінює місце своєї реєстрації, може свідчити чи може спричинити порушення її прав та свобод. Наявність чи відсутність реєстрації не впливає на право власності, адже зняття з реєстрації особи ніяк не впливає на її право власності, не може обмежити її право користування, володіння та розпорядження житлом. Крім того, співвласник житла може в будь-який момент поновити свою реєстрацію у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, що підтверджують не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч.ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72 ЖК УРСР, ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 16, 29, 310, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 267, 280, 282, 352 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
С У Д Д Я: І.А. Бобуйок