Справа № 447/598/21 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 22-ц/811/3972/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - Олійник О.О.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про захист прав споживача.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . 10 лютого 2021 року вона отримала від відповідача рахунок на оплату № 61017147 від 03 лютого 2021 року про нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу на суму 48272,94 грн., а також запрошення від 24 листопада 2020 року № 494, акт про порушення № 006425 від 03 березня 2020 року, повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання. Стверджує, що взаємовідносини операторів газорозподільних систем та споживачів, в тому числі і побутових споживачів регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ та КП від 30 вересня 2015 року № 2494, яким передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення в двох примірниках, один з яких залишається у споживача, який має право внести до акта свої зауваження, пояснення та заперечення. Зазначає, що акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Недотримання порядку складення акту про порушення спричиняє його недійсність, що не надає підстав для його задоволення та донарахування вартості і обсягів необлікованого споживання природного газу, оскільки не може вважатися таким, що підтверджує виявлення порушення. Вказує, що для здійснення нарахування необлікованого об`єму природного газу слід встановити несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, вчинене шляхом підробки, пошкодження, в тому числі і пошкодження пломб, впливу дії спрямованого постійного або магнітного поля, зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу, внаслідок чого споживання природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується, обліковується частково чи з порушенням законодавства, що спричинило викривлення обліку природного газу. Вважає, що відповідачем не доведено, що саме вона, як споживач, втрутилася в роботу лічильника газу, що призвело до споживання необлікованого природного газу. Звертає увагу, що акт про порушення № 006425 складено з грубим порушенням вимог Кодексу газорозподільних систем, зокрема, в ньому зазначено, що при його складенні була присутня представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що не відповідає дійсності, оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак вона не могла бути його представником. Крім того, в акті відсутні відомості про наявність сторонніх предметів всередині ЗВТ, а при пакуванні ЗВТ на експертизу пломбування пакета не було здійснено в присутності споживача.

З наведених підстав просить:

-визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 48 272.94 грн. домогосподарству АДРЕСА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення акту про порушення № 006425 від 03 березня 2020 року.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 48272,94 грн. домогосподарству по АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним і скасовано рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення акту про порушення № 006425 від 03.03.2020.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки вони втратили чинність до виникнення спірних правовідносин на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року № 442. Зазначає, що сам факт пошкодження пломби є підставою для складення акту про порушення та, як наслідок, здійснення донарахування необлікованого об`єму природного газу, оскільки саме споживач є відповідальним за збереження цілісності ЗВТ та його конструктивних частин, тому оператор ГРМ не має обов`язку доведення, що пломбу пошкоджено саме споживачем. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що акт про порушення складено з порушеннями, що спричинило порушення прав споживача, в тому числі і його розгляд комісією з розгляду актів про порушення. Вказує, що факт відмови споживача від підписання акту про порушення підтверджується відеозйомкою.Звертає увагу, що споживачу було направлено запрошення на засідання комісії з розгляду актів про порушення і споживач взяв участь в засіданні комісії, відтак формальний недолік форми складення акту про порушення, що полягає у відсутності зазначення у ньому дати засідання комісії з розгляду актів про порушення не спричинив порушення прав та інтересів споживача. Наголошує, що в матеріалах справи немає жодних доказів, які б свідчили про те, що донарахована суму є необгрунтованою чи неправильно нарахованою, а споживачем не надано власного розрахунку необлікованого об`єму природного газу. На думку апелянта, судом першої інстанції помилково враховано висновки Верховного Суду, оскільки такі не є аналогічними до даної справи тому, що відрізняються підставами позову та фактичними обставинами справи. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» Олійник О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що внаслідок обірваного пломбувального дроту н обліковувалось постачання газу у житловому будинку позивачки, і окрім цього відповідач не довів належними та допустимими доказами суму донарахувань саме в розмірі 48272.94 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є власником цього будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.12.2014, докази щодо останньої повірки приладу газового обліку в будинку сторони суду не надали.

З матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2020 року складено Акт про порушення № 006425, в якому зазначено, що його складено за участю споживача (його представника) ОСОБА_4 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , споживач - ОСОБА_3 , та виявлено обірваний пломбувальний дріт на пломбі KP2453, лічильник Metrix G-4 № 001275; лічильник опломбовано номерною пломбою R23807074, від підпису ОСОБА_4 відмовилася.

Судом встановлено, що перевірка проведена у відсутності позивача, як власника житлового будинку і споживача, і як зазначено в акті, в присутності представника споживача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка, у зв`язку з його смертю ще у 2012 році, не могла бути його представником.

Відповідно до акту №20нас-131/01 від 03.03.2020, який був доданий до акту про порушення № 006425, перевірка проводилася в присутності споживача ОСОБА_4 , виявлено обірваний пломбувальний дріт на пломбі KP2453, ПЛГ опломбовано номерною пломбою, перевірено ввідний газопровід порушень не виявлено.

Рішенням комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС (витяг з протоколу №38/11-Н від 30.11.2020 року) на засіданні якої була присутня ОСОБА_1 , вирішено провести дорахунок вартості спожитого газу за період з 04.09.2019 по 03.03.2020 в обсязі 7 410,49 м. куб на суму 48 272,94 грн. по споживачу ОСОБА_3 , який помер у 2012 році.

Крім цього, на ім`я померлого ОСОБА_3 виписано рахунок на оплату №610917147 від 03 лютого 2021 року за не облікований (донарахований) об`єм природного газу на суму 48272.94 грн.

Абзацом 3 п. 7 гл. 10 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що при виявленні несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРС чи споживача може бути ініційована його експертиза у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

Відповідно до глави 5 «Порядок оформлення акта про порушення» розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Як визначає п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача / несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Як вбачається з даних акту про порушення від 03.03.2020, вказані вище вимоги додержані не були, підпис споживача відсутній, відсутнє посилання на дату та час засідання Комісії з розгляду вказаного акту .

Відповідно до п. 7 Розділу 9 Кодексу ГРМ у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про:

1) пошкодження пломб;

2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу);

3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу;

4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проєктній документації або умовам договору;

5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ;

6) наявність несанкціонованого газопроводу;

7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 1 глави 1розділу ХІ Кодексу ГРМ норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу.

Відповідно до п.п. 3 п. 1 глави 2розділу ХІ Кодексу ГРМ, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 19 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Підпунктом 37. п. 4 глави 1 Кодексу газорозподільних систем для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме:

1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку;

2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації);

3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу).

При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року по справі № 914/2384/17.

Тобто, сам по собі підтверджений факт порушення пломби не є підставою для розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення за наявності акта про порушення у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРМ.

Згідно з п. 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ при задоволенні комісією акта про порушення складається акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутній акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, відповідачем такий, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, суду першої інстанції не надавався.

Крім цього, слід зазначити, що вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, подаючи апеляційну скаргу, апелянт в апеляційній скарзі не навів обґрунтування донарахування вартості спожитого газу саме на суму 48 272,94 грн., а також не долучив до апеляційної скарги акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який з врахуванням вищенаведеного, дійшов до обгрунтовнаого висновку про те, що з протоколу № 38/11-Н від 30.11.2020 засідання комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, враховуючи відсутність акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, не вбачається можливим перевірити правильність донарахування вартості спожитого газу саме на суму 48 272,94 грн.

Суд першої інстанції вірно вказав, що викривлення даних на лічильнику позивача жодними доказами не підтверджено, а твердження відповідача, що єдиною метою для вчинення дій по пошкодженню пломб було здійснення споживачем несанкціонованого відбору газу, грунтується на припущеннях.

Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд першої інстанції вірно не погодився з доводами відповідача щодо відсутності в них обов`язку та необхідності доводити наслідки втручання в роботу ЗВТ, оскільки для проведення розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРМ, АТ «Львівгаз» повинен був перевірити та встановити всі елементи складу даного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що обірваний пломбувальний дріт на пломбі лічильника свідчить про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, що призвело до того, що використання газу не обліковувалося (обліковувалося частково чи з порушенням законодавства), чи призвело до викривлення даних обліку природного газу, ґрунтуються на припущеннях, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені судом, суд першої інстанції дійшов до вірного та обгрунтованого висновку про підставність позову ОСОБА_1 , визнав протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 48 272.94 грн. домогосподарству АДРЕСА_1 , яка була нарахована на підставі рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення акту про порушення 006425 від 03 березня 2020 року.

Задовольнивши позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання протиправними дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 48 272.94 грн. домогосподарству АДРЕСА_1 , суд першої інстанції таким чином захистив порушене право позивачки, а відтак у позивачки не було необхідності у заявленні позовної вимоги про визнання рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення акту про порушення № 006425 від 03 березня 2020 року протиправним та його скасування, оскільки протиправність дій відповідача полягала саме у нарахуванні плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що оформлене протоколом (рішенням) комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Крім цього, комісія Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення, не є юридичною особою, і така створена відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», як орган, уповноважений на розгляд актів про порушення і проведення нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, чиї дії щодо нарахування плати за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 48 272.94 грн. по домогосподарству АДРЕСА_1 , суд першої інстанції визнав протиправними.

Однією із вимог апеляційної скарги є стягнення з відповідача на користь ОСОБА_5 понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 12000.00 грн.

Частинами 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першоюп`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першоїтретьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До відзиву до апеляційної скарги долучено договір про надання правничої допомоги, укладений 30.11.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ратичем Т.М., за умовами якого ОСОБА_1 доручила, а адвокат Ратич Т.М. взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справі № 447/598/21, суть якої полягає у поданні відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях.

Згідно з п. 2.1-2.3 отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, загальна вартість послуг адвоката за цим договором становить 12 000 грн., сума гонорару сплачується Міджак протягом 30 днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням Львівського апеляційного суду.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Пункт 2.2 договору про надання правової допомоги від 30.11.2021 року визначає критерії, з яких виходили сторони визначаючи вартість послуг адвоката в розмірі 12000 грн.

Враховуючи особливості предмету спору, складність справи та її значення для сторін, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, участь адвоката в суді апеляційної інстанції, а також те, що умови оплати гонорару адвоката визначені сторонами в договорі про надання правової допомоги, враховуючи, що у договорі про надання правової допомоги сторонами визначена фіксована сума гонорару адвоката, що стосується розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 12000.00 грн., відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат за надання правничої допомоги та підстав для її зменшення, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_6 12000.00 грн. за надання правничої допомоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 12 000 грн. за надання правничої допомоги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.02.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк