ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2103/22 Справа № 199/3965/21 Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк
на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У червні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 22 березня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву без номеру. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18 000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13 травня 2021 року має заборгованість у загальному розмірі 19 875, 96 грн, яка складається з наступного: 17 822, 01 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2 053, 95 грн заборгованість за простроченими відсотками, а тому просило стягнути зазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приват Банк заборгованість за Кредитним договором б/н від 22 березня 2008 року у розмірі 15 253, 95 грн, з яких: 13 200 грн заборгованість за кредитом, 2 053, 95 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.103-104).
В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що із розрахунку заборгованості та виписки за договором без номеру вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість за договором; зазначали, що згідно довідки про зміну умов кредитування сума кредитного ліміту була збільшена та встановлена на рівні 18 000 грн, а тому ними надано достатньо доказів для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом (а.с.79-84).
Відповідач своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ціна позову становить 19 875, 96 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмовлених позовних вимог, в іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом (стаття 367 ЦПК України).
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 березня 2008 року між сторонами було укладено договір б/н банківського обслуговування, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості, шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Також даною заявою окрім відсоткової ставки за користування кредитом визначено розмір первісного кредитного ліміту в сумі 1 000 грн.
Згідно з наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, ОСОБА_1 в березні 2008 року було оформлено картковий рахунок, на якому в подальшому 24 березня 2008 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 000 грн, який протягом наступних років поступово збільшувався, досягнувши максимального розміру в сумі 13 200 грн 12 липня 2011 року з урахуванням на зміст виписки по особовому рахунку відповідача.
На виконання укладеного між сторонами договору б/н банківського обслуговування від 22 березня 2008 року відповідачу були видані позивачем кредитні картки з терміном дії до березня 2012 року, березня 2015 року, серпня 2016 року, липня 2017 року, травня 2021 року, вересня 2021 року, травня 2023 року.
Як слідує з виписки по картковим рахункам відповідача за зазначеними вище кредитними картками станом на 17 травня 2021 року та за період з 24 березня 2008 року по 27 квітня 2021 року, відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами договором б/н банківського обслуговування кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення кредитного ліміту та користувався ними протягом зазначеного періоду.
Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача станом на 13 травня 2021 року складала 19 875, 96 грн, з яких: 17 822, 01 грн заборгованість за кредитом, 2 053, 95 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано жодних доказів того, що відповідачу було встановлено більший, ніж 13 200 грн, розмір кредитного ліміту, або наявність у позичальника можливості фактично використати кредитні кошти в розмірі, більшому за встановлений кредитний ліміт.
Колегія суддів звертає увагу на те, що АТ КБ "ПриватБанк" оскаржує рішення суду лише в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими тілом кредиту в повному обсязі, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 22 березня 2008 року сума кредитного ліміту встановлена в розмірі 1 000 грн та відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт по ній змінювався: 24 березня 2008 року встановлено кредитний ліміт 1 000 грн, 17 січня 2009 року - збільшено до 2 000 грн, 21 серпня 2009 року - зменшено до 2 800 грн, 24 жовтня 2009 року - збільшено до 3 800 грн, 08 грудня 2010 року - збільшено до 4 400 грн, в період з 23 січня 2011 року по 12 липня 2011 року - збільшено до 13 200 грн, 26 жовтня 2016 року - збільшено до 18 000 грн, 01 червня 2020 року - зменшено до 0,00 грн (а.с.63).
Колегія суддів зауважує, що згідно виписки про рух коштів по карті відповідача вбачається, що останній увесь час активно користувався кредитною карткою, тобто погодився зі зміною кредитного ліміту по картці.
Втім, з виписки по рахунку за період з 24 березня 2008 року по 27 квітня 2021 року вбачається, що максимально встановлений банком кредитний ліміт становить 13 200 грн (а.с.34-62).
Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.
Такий висновок відповідає, висновку Верховного суду в постанові від 21 квітня 2021 року справа № 345/2633/20.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості за простроченими тілом кредиту в розмірі більшому ніж встановлений кредитний ліміт.
Заочне рішення в оскаржуваній частині як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Законність заочного рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк- залишити без задоволення.
Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий: Т.Р. Куценко
Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров