Дата документу 22.02.2022 Справа № 335/7495/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/761/22 Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В..
Є.У.№ 335/7495/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІС» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІС» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

14.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ЮЛІС» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЮЛІС» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

19 листопада 2021 року ТОВ «ЮЛІС» звернулося до районного суду із клопотанням про компенсацію витрат на правничу допомогу тана підставі ч.6 ст. 142 ЦПК України просило стягнути з позивача на їх корить витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 8700 грн. На підтвердження своїх вимог товариство надало договір про надання правової допомоги від 07.07.2021, додаткову угоду №2 до цього договору від 23.07.2021, рахунки - фактури № СФ-0000476 від 16.11.2021 на суму 4 700 грн., № СФ-0000300 від 29.07.2021 на суму 4000 грн., акт приймання - передачі наданих послуг №2 від 16.11.2021, платіжні доручення № 528 від 30.07.2021 на суму 4 000 грн., № 811 від 17.11.2021 на суму 4700 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на підставі ч.3 ст. 136 ЦПК України, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання ТОВ «ЮЛІС» про компенсацію витрат на правничу допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЮЛІС», не погоджуючись з ухвалою суду, посилаючись напорушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Відповідач вважає, що суд дійшов помилкових висновків, які не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки навіть якщо позивач звільнений від сплати судових витрат, вказані витрати мають бути компенсовані за рахунок держави.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що апеляційна скарга є безпідставною, висновки суду першої інстанції відповідають нормам діючого законодавства. Стосовно свого матеріального стану зазначила, що вона працює у державному закладі та має не велику заробітну плату та надала на підтвердження вказаного копію довідки про доходи та свідоцтв про народження дітей. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141 - 142 ЦПК України.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з правилами пунктів 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18.

Встановлено, що 14.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «ЮЛІС» в якому просила визнати неправомірним та скасувати наказ №116/вк від 30.09.2020 «Про внесення змін до штатного розкладу»; визнати неправомірним та скасувати наказ від 05.10.2020 №117/вк «Про переведення на іншу посаду ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача, лікаря-патологоанатома патоморфологічної лабораторії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.10.2020.

При цьому, в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судових витрат зі сплати судового збору в частині вимог про поновлення на посаді, проти вимоги про визнання незаконним наказу про внесення змін до штатного розкладу підлягали сплаті судовим збором.

За результатами розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 є були залишені без задоволення.

Витрати на правову допомогу розміром 8 700,00 грн. складаються з: 4 000 грн. - складання та подання відзиву на позовну заяву (витрачено 4 години, вартість 1 години роботи адвоката - 1 000 грн.); 3 000 грн. - представництво у 2 судових засіданнях; 1 700 грн. - складання та направлення пояснень по суті спору (витрачено 1,7 години).

Розмір витрат на правничу допомогу відповідає умовам договору про надання правової допомоги від 07.07.2021 та додаткової угоди до нього від 23.07.2021, а також підтверджується відповідними рахунками-фактурами та платіжними дорученнями про сплату відповідачем зазначених сум адвокату.

Розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до стягнення відповідачем, є обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволені заяви ТОВ «Юліс», суд першої інстанції на підставі ч.3 ст.136 ЦПК України звільнив ОСОБА_1 від сплати судових витрат на правничу допомогу.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, а тому з ним не можна погодитися.

Так, суд першої інстанції залишив поза увагою норми частини 7 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що за вимогою про визнання незаконним наказу про внесення змін до штатного розкладу позивачка мала сплатити судовий збір у розмірі, передбаченому ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, вирішуючи клопотанням про компенсацію витрат на правничу допомогу ТОВ «ЮЛІС», суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку.

За таких обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню з ухваленням нової - про часткове задоволення заяви і стягнення з позивачки на користь відповідача 2 000 грн. в рахунок компенсації витрат на правничу допомогу.

Визначаючи розмір компенсації, суд враховує складність справи, заперечення позивачки щодо надмірного розміру судових витрат, її майновий стан, знаходження на утриманні двох малолітніх дітей, її пільги зі сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 374, 376,381-384ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІС» в особі представника задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року у цій справі скасувати,

Заяву ТОВ «ЮЛІС» про компенсацію витрат на правничу допомогу задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юліс» понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі дві тисячі гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2022 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська