РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів-,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення на його користь 68839,10 грн на відшкодування виконаного зобов"язання за договором про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 17.11.2006 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2013 року. В період шлюбу ним з відповідачкою було придбано у власність нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 жовтня 2010 року. Вартість квартири за договором становить 327100 грн. Для купівлі квартири сторонами було використано власні кошти та кредитні кошти в сумі 150000 грн., отримані від ВАТ "Державний ощадний банк України". Договір про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року було укладено між ОСОБА_4 та ВАТ "Державний ощадний банк України", згодом також укладено Договір №1 від 15.11.2011 року. Згідно п. 1.2. договору кредит надається на 95 місяців з строком остаточного повернення кредиту на пізніше 21.09.2018 року на придбання квартири, за договором купівлі продажу від 22.10.2010 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На забезпечення виконання договору кредиту між ним, ОСОБА_4 та ВАТ "Державний ощадний банк України" було укладено договір поруки №112/1 від 22.10.2010, та в подальшому додаткова угода №1 до нього від 12.10.2011. Фактично кредит як під час шлюбу так і після його розірвання він сплачував самостійно. Також сплатив за відповідача страхові платежі у сумі 236,84 грн. та 556,07 грн. Після розірвання шлюбу ним було сплачено 136092,37 грн основного боргу, відсотків та пені, що підтверджується відповідними квитанціями. Отже, ОСОБА_3 самостійно виконував ті зобов`язання, які мав би виконувати разом з відповідачем. А тому, має право вимагати від відповідача сплати нею на його користь 1/2 частки понесених ним витрат на відшкодування виконаного зобов"язання за договором про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року. Розмір такої частки складає 68046,19 грн. ( 136092,37 грн/2= 68046,19 грн.), а також страхові платежі у сумі 236,84 грн. та 556,07 грн., разом 68839,10 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

30.11.2021 року від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на його користь 68839,10 грн на відшкодування виконаного зобов"язання за договором про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі №569/11838/19 позов задоволено частково. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою 31,3 кв.м. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою 31,3 кв.м. В подальшому, позивачем ОСОБА_3 було відчуджено її належну йому 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2021 року. Зазначає, що з серпня 2012 року до часу оформлення договору купівлі-продажу належної позивачу частки майна, вона самостійно несла тягар утримання майна. Кошти на погашення за договором про іпотечний кредит ними сплачувалися спільно. Однак, перебуваючи за кордоном, згідно їхньої домовленості, вона передавала йому готівкові кошти, а він погашав кредит. В задоволенні позову просить відмовити. Крім того, просить застосувати строк позовної давності до вимог ОСОБА_3 про стягнення коштів. Зазначає, що остання проплата згідно договору про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року була здійснена 19.12.2016 року, а з позовом позивач звернувся до суду 10.09.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

28.12.2021 року від позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише після винесення Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі №569/11838/19, залишеного без змін судом апеляційної інстанції. А тому, звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги позову не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву та запереченнях. А також стороною відповідача заявлене клопотання застосувати до вимог позивача позовну давність.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені у справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який в подальшому розірвано рішенням Рівненського міського суду від 17 вересня 2013 року.

В період шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 жовтня 2010 року. Вартість квартири за договором становить 327100 грн.

22.10.2010 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про іпотечний кредит № 112, відповідно до якого було надано 150000.00 грн. терміном на 95 місяців на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 44,4 кв.м. житловою 31,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Останній платіж по вищевказаному іпотечному договору повинен був бути здійснений не пізніше 21.09.2018р.?

22.10.2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки по зобов`язаннях ОСОБА_4 за договором про іпотечний кредит від 22.10.2010р. № 112.

12.10.2011 року було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №112/1 від 22.10.2010 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі №569/11838/19 позов задоволено частково. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою 31,3 кв.м. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою 31,3 кв.м.

Ст.60 Сімейного кодексу України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники та що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Праву на спільну сумісну власність на квартиру кореспондується боргове зобов`язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання квартири.

Отже, набувши у власність з відповідачем майно за час шлюбу, позивач і відповідач також набули грошових зобов`язань перед банком з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним.

Зазначене нерухоме майно визнано за позивачем та відповідачем спільною сумісною власністю та поділено по 1/2 частці кожному на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі №569/11838/19.

У позивача з відповідачем наявний спір щодо оплати кредитних коштів після припинення шлюбних відносин, оскільки такі платежі вносились позивачем за рахунок особистих коштів, які позивач набув самостійно без участі відповідача, так як вони не перебували у шлюбних відносинах. Загальна сума сплачених позивачем кредитних платежів складає 136092,37 грн, що підтверджується квитанціями. Отже, позивач за рахунок власних коштів, які набув після припинення шлюбних відносин з відповідачем, виконав спільні зобов`язання на зазначену суму грошових коштів, а відповідач повинен сплатити йому 1/2 частку виконаних ним спільних зобов`язань. Також позивач сплатив за відповідача страхові платежі у сумі 236,84 грн. та 556,07 грн. А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 68839,10 грн. в якості компенсації за виконання позивачем за рахунок особистих коштів їхніх спільних з відповідачем зобов`язань за договором про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України» та додаткової угоди №1 до договору поруки №112/1 від 12.10.2011 року, підлягають до задоволення.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі №569/11838/19 позов задоволено частково. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою 31,3 кв.м. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою 31,3 кв.м.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач ОСОБА_3 дізнався лише після Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі №569/11838/19, залишеного без змін судом апеляційної інстанції. А тому, позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 68839 (шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дев"ять) гривень 10 копійок, в якості компенсації за виконання ОСОБА_3 за рахунок особистих коштів їхніх спільних з ОСОБА_4 зобов`язань за договором про іпотечний кредит №112 від 22.10.2010 року, укладеним між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та додаткової угоди №1 до договору поруки №112/1 від 12.10.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст судового рішення виготовлено 03.03.2022 року.

Суддя І.О.Гордійчук