ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1918/22 Справа № 175/4780/19 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, в якому просила визнати факт набуття АТ «ОТП Банк» 110791,80 швейцарських франка за її, ОСОБА_1 рахунок без достатньої правової підстави та зобов`язати АТ «ОТП Банк» повернути ОСОБА_1 110791,80 швейцарських франка, що були набуті АТ «ОТП Банк» за рахунок ОСОБА_1 без достатньої правової підстави.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 11 липня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №МL-300/0358/2007, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 615000 швейцарських франка, на строк з 11 липня 2007 року по 11 липня 2031 року включно, зі сплатою 3,99% річних + процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, на придбання житлового будинку, загальною площею 230,4 кв.м., та земельної ділянки, загальною площею 0,160 га, під зазначеним житловим будинком та будівлями, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.126-133).

Також, вищевказаним кредитним договором було визначено порядок погашення заборгованості за цим договором, а саме щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 5061,22 швейцарських франків згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором (а.с.150-155), що складається із суми нарахованих процентів на фактичну суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом та частини суми кредиту, яка підлягає сплаті щомісячно.

Того ж дня, 11 липня 2007 року між сторонами було укладено додатковий договір №МL-300/0358/2007/CHF до кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, за умовами якого сторони внесли застереження щодо конвертації коштів при погашенні кредиту (а.с.134).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов укладеного кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, банк виконав своє зобов`язання та надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 615000 швейцарських франків, що підтверджується валютним меморіальним ордером №151 від 11 липня 2007 року (а.с.161).

07 вересня 2007 року між сторонами був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, за умовами якого сторони вирішили внести зміни та доповнення до вищевказаного кредитного договору та домовилися про остаточну дату повернення кредиту, а саме 20 липня 2031 року, та дату платежу, а саме 20-го числа кожного календарного місяця (а.с.156).

Разом з тим, 22 жовтня 2007 року між сторонами був укладений додатковий договір №МL-300/0358/2007/1 до кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, за умовами якого сторони вирішили внести зміни та доповнення до вищевказаного кредитного договору та домовилися про зміну розміру щомісячного платежу, а саме 5071,89 швейцарських франків (а.с.135).

Згідно п.1.11.1 Кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року передбачено, що усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених цим Договором.

Пунктом 7.3 Кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року встановлено, що він набуває чинності з моменту підписання та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору в повному обсязі.

Судом також встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2014 року (а.с.60-62), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року (а.с.63-65), стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 8492931,14 грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 11 червня 2014 року склав 656932,84 Швейцарських франків та 1820 грн. судових витрат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року у розмірі 657064,87 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 серпня 2015 року складає 14673803,96 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,0965 га, житловий будинок та господарські споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, не нижчою, від звичайної ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження (а.с.66-68). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року вищевказане заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Однак, постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року вищевказане рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року скасовано, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року залишено без змін (а.с.69-72).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у цивільній справі №175/1160/17 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено (а.с.80-81), однак постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року вказане рішення суду від 16 листопада 2017 року було скасовано, і в задоволенні позову відмовлено (підставою для відмови у задоволенні позову визнано не сплив строку позовної давності, а недоведеність заявлених позовних вимог) (а.с.82-84). Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року вказана постанова апеляційного суду від 22 березня 2018 року залишена без змін (а.с.85-87). Судом апеляційної інстанції оглянуто в судовому засіданні цивільну справу №175/1160/17, постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року набрала законної сили.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави в порядку ст. 1212 ЦК України.

Колегія звертає увагу, що даний позов про стягнення безпідставно отриманих коштів заявлено позивачкою з підстав ст. 1212 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, яка є обов`язковою у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, зазначено, що норма ст. 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що спірна грошова сума була виплачена позивачці в порядку виконання умов кредитного договору, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні даного позову, заявленого з підстав ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Більше того, факт укладення кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року встановлено рішеннями судів у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, які набли законної сили.

Посилання апелянта на те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти без достатньої правової підстави, не підтверджені будь-якими належними доказами. Крім того, як встановлено судом, між сторонами склались договірні відносини з приводу кредитного договору, належне виконання умов якого було порушено ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять необхідної інформації про надання кредиту позивачці саме у швейцарських франках, не свідчить про наявність підстав для стягнення з банку грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України. Крім того, факт отримання позичальником грошових коштів за умовами кредитного договору встановлений рішеннями судів, які набрали законної сили.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова