Провадження № 2/235/678/22
Справа № 235/671/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2022 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, третя особа - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, третя особа - ОСОБА_3 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Шлюб між батьками позивачки було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2010 року. Рішенням суду від 09.03.2010 року було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивач проживає з третьою особою.

На даний час позивач досягла повноліття, вступила до вищого навчального закладу Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна, навчально-науковий інститут «Каразінський банківський інститут» на денну форму навчання за бюджетною умовою фінансування. Навчання в період з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. На період навчання проживає в гуртожитку та сплачує плату за договором найму житлового приміщення. Також, для навчання третьою особою був придбаний ноутбук та миша.

Позивач зазначає, що вищевказані обставини є підставою для продовження стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача.

Третя особа не має змоги утримувати позивача, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, з 29.06.2020 року і по теперішній час.

Відповідач отримує пенсію, дітей від іншого шлюбу не має, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини доходу.

Позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, за період з 27.01.2022 року по 30.06.2025 року за умови продовження навчання.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він частково визнає пред`явлений позов виходячи з наступного.

На відміну від аліментних правовідносин щодо неповнолітніх дітей, для покладання обов`язку на батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання має обов`язково мати місце наявність умови у вигляді матеріальної можливості надання такої допомоги з боку батьків.

На даний час відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від свого доходу, який складається тільки з суми пенсії, так як він є пенсіонером та все життя працював у шахті, внаслідок чого має тяжкі хвороби у вигляді захворювання легенів, підшлункової залози, печінки та інших органів, що потребує постійного лікування та діагностики. На придбання ліків та лікування він витрачає більшу частину своєї пенсії. У разі не лікування або ж неналежного лікування стан його здоров`я значно може погіршитися, що приведе до оперативного втручання та інвалідності.

Крім того, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання та сплачую їх і за позивача, так як донька зареєстрована у його квартирі але частку за житлово-комунальні послуги не оплачує, що також збільшує його витрати. Також, вважає за необхідне врахувати, що він несе витрати на придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни та інші витрати які забезпечують його життєдіяльність.

В свою чергу позивач не надала відповідачу копію довідки про те, що вона навчається у вищому навчальному закладі та про розмір призначеної їй стипендії, що також повинно бути прийнято до уваги при винесенні рішення.

Відповідач критично відноситься до того, що було придбано ноутбук для позивача, так як ніяких підтверджень про те що цей ноутбук є її власністю не надано, він може бути у власності як позивача, так і матері або вітчима з якими вона проживає. Вартість ноутбука вказує на те, що позивач та третя особа мають кошти та знаходяться у ліпшому чим відповідач фінансовому стані.

Відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги частково у розмірі 1/10 частки його сукупного доходу.

Просить позовні вимоги ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити частково в розмірі 1/10 частки зі всіх моїх доходів на період її навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_2 (а.с.6).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 20.07.2002 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2010 року, рішення набрало законної сили 14.09.2010 (а.с. 15).

ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денного відділення Навчально-наукового інституту «Каразінський банківський інститут» Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Календарний термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с.13).

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

За умовами договору №13 найму жилого приміщення ОСОБА_1 надано у строкове платне користування одно ліжко-місце у кімнаті студентського гуртожитку Університету банківської справи за адресою: АДРЕСА_2 . Оплата за проживання у гуртожитку (з урахуванням оплати комунальних послуг) на підставі цього договору здійснюється помісячно із розрахунку 1400 гривень на місяць (а.с.11).

На підставі виконавчого листа №2-1157 від 09.03.2010 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом з ОСОБА_2 стягувались аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини (а.с.16).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонером, має хвороби у вигляді захворювання легенів, підшлункової залози, печінки та інших органів, що потребує постійного лікування та діагностики.

Третя особа ОСОБА_3 працює в ТОВ «ТК «Тандем» на посаді торгівельного агента з 16.11.2017. З 24.02.2020 по 28.06.2020 знаходилась у декретній відпустці. З 29.06.2020 по теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років (а.с.17).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач навчається, форма навчання денна, проживає у гуртожитку, несе витрати на утримання житла. Мати позивача, яка є третьою особою по справі, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Відповідач несе витрати на утримання житла, лікування, є пенсіонером.

Оскільки позивач навчається на денній формі навчання, тому факт потреби останньої у матеріальній допомозі є беззаперечним. Але, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання повнолітньої доньки, є невиправдним та не обґрунтованим, оскільки потребу саме в такому розмірі аліментів не доведено. Належних доказів витрат, понесених на навчання, суду не надано. При цьому, суд зазначає, що надання матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання, є обов`язком обох батьків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визначаючи аліменти в розмірі 1/8 частини від доходу відповідача, що підлягають стягненню на утримання повнолітньої доньки, що навчається, суд виходить з того, що відповідач є пенсіонером, відсутність інших утриманців, а отже має можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні повнолітньої доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 31 січня 2022 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн , оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.6, 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, третя особа - ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на її утримання, в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року та до 30 червня 2025 року, з позбавленням права на утримання у разі припинення навчання в учбовому закладі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 02 березня 2022 року.

Суддя: