Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Луцак В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14.12.2007 року «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 02-07/1870-Ф. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір № 09-07/1593 від 14.12.2007 року відповідно до якого останній передав банку в іпотеку житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 156,5 кв.м та земельну ділянку площею 0,08 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2014 року на підставі виконавчого листа № 308/18586/13-ц від 18.03.2014 стягнуто заборгованість на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 428 747,15 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 156,5 кв.м та земельну ділянку площею 0,08 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Після ухвалення рішення стало відомо, що у житловому будинку, який є предметом іпотеки, згідно з будинковою книгою, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ТОВ "Кредитні ініціативи" надіслали відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення, проте така залишилася без задоволення.

На підставі викладеного просить суд : примусово виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1 ; зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити житлове приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 .

Представником відповідача ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що житловий будинок, з якого позивач просить виселити відповідачів не був придбаний за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою даного житла, а тому відсутні передбачені законом підстави для виселення відповідачів із житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , без надання їм іншого постійного житла, особливо враховуючи ту обставину, що в зазначеному будинку проживає неповнолітня особа дитина. Просив відмовити у задоволені позову.

Позиція сторін справи :

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник третьої особи: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявний лист Головного спеціаліста служби у справах дітей Ужгородської міської ради Шатров В.В. від 08.11.2019 року відповідно до якого проти задоволення позову заперечує.

26.06.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подано заяву відповідно до якої просив суд відкласти підготовче засідання по справі.

11.07.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подано до суду відзив на позовну заяву

08.11.2019 року Головний спеціаліст служби у справах дітей Ужгородської міської ради Шатров В.В. подав до суду лист про викладення позиції третьої особи Служба у справах дітей Ужгородської міської ради щодо обставин справи.

24.04.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

25.02.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

22.04.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

08.04.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №308/11711/18 за правилами загального позовного провадження.

30.09.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що 14.12.2007 року між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком » та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 02-07/1870-Ф.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 02-07/1870-Ф між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком » та ОСОБА_1 14.12.2007 було укладено договір іпотеки № 09-07/1593 посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Асаулюк А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 3920. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_1 передала в іпотеку кредитору нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 156,5 кв. м, житловою площею 89,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,08 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку.

Згідно з пунктом 1.3 іпотечного договору зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що складає предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим Чопською міською радою 21.09.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Чопської міської ради №166 від 16.08.2007 року, яке зареєстровано в Ужгородському районному КП БТІ 04.10.2007 року, запис 996 в книзі 7. Земельна ділянка що складає предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК № 012-13397, виданим Чопською міською радою 11.12.1997 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 43270579 від 12.05.2014 року , відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/18586/13-ц від 18.03.2014 , яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 428 747,15 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 156,5 кв.м та земельну ділянку площею 0,08 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 21.09.2007 року на праві приватної власності ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 156,5 кв.м. на підставі рішення Виконавчого комітету Чопської міської ради від 16.08.2007 року за № 166.

"Кредитні ініціативи" надіслали відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення, проте така залишилася без задоволення.

Нормативно-правове обґрунтування :

Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (стаття 40 Закону України «Про іпотеку»).

Вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в разі звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем статті 40 Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із житлового будинку (житлового приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18).

Як встановлено судом спірний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 було придбано не за рахунок кредитних коштів, оскільки іпотечний договір № 09-07/1593, було укладено між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 , з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 02-07/1870-Ф 14.12.2007 року, а відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 156,5 кв.м. на підставі рішення Виконавчого комітету Чопської міської ради від 16.08.2007 року за № 166 - 21.09.2007 року.

Як зазначено у ст.7 «Конвенції про права дитини», дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст.16 «Конвенції» жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом (ч.3 ст.27 Конвенції).

Як зазначено у ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» - держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти-члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Орган опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Як зазначено у ч.1 ст.15 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» до груп ризику щодо втрати житла або права на його використання, серед інших, належать особи які не мають власного житла та проживають в орендованих приміщеннях, у знайомих, родичів, друзів тощо.

З урахуванням наведеного суд вважає, що виселення відповідачів, один з яких є неповнолітнім, з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, неможливе без надання іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням.

Зазначення іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог закону має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням, є обов`язком позивача. Саме позивач повинен довести наявність умов, за яких закон передбачає можливість виселення осіб із іпотечного майна, зазначивши інше постійне жиле приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане відповідачам, а не факт наявності у них іншого житла чи житла їх родичів.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2021 року у справі № 447/1237/18 (провадження № 61-14552св20 ).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що виселення відповідачів, з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, неможливе без надання іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а відтак вимоги позову є не обгрунтованими і до задоволення не підлягають з підстав та мотивів викладених вище.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких умов відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про виселення відповідачів, поскільки позивачем не доведено наявності в нього права на застосування обраного ним способу захисту своїх прав.

Окрім того позовна вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є похідною від вимоги про виселення, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідачів судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про іпотеку", ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України , суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У відповідності до п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місце знаходження вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080);

Відповідач ОСОБА_1 місце реєстрації АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 - місце реєстрації АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 - місце реєстрації АДРЕСА_2 ;

Третя особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради місце знаходження пл. Жупанатська, 3, м. Ужгород. 88000.

Дата складання повного тексту судового рішення 14.02.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца