Справа № 346/5908/21
Провадження № 2/346/409/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Васильчук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій сторін.

02 грудня 2021року представник позивача звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 15 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено договір позики за яким Позивачем надано Відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 80 000 гривень. На підтвердження виникнення боргових зобов`язань між Позивачем та Відповідачем та факту укладання договору позики, остання надала Позивачу 15 жовтня 2021 року на території с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області розписку про отримання грошових коштів в розмірі 80 000 гривень в якості боргу, які Відповідач зобов`язаний був повернути Позивачу в строк не пізніше 19 жовтня 2021 року. Всупереч домовленостей Позивача та Відповідача, станом на 25 листопада 2021 року, тобто на момент звернення із даним позовом до суду, Відповідач борг не повернув. Підтвердженням цьому, слугує те, що у Позивача наявний оригінал вищевказаної розписки, Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15 жовтня 2021 року у розмірі 80 000 гривень.

29 грудня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 поступив відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. З 26.07.2021 року вона працювала у магазині ФОП « ОСОБА_1 », який знаходиться в с.Молога, Білгород-Дністровеький район, Одеська область, на посаді продавця консультанта. При взяття її на роботу вона матеріальні цінності у магазині не приймала, чи підписувала договору про працевлаштування вона не пам`ятає. Крім неї ще працювало два інших продавця, а також власниця магазину. 15.10.2021 року її закликала у одне із підсобних приміщень магазину власниця ОСОБА_1 , яка була разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , які їй сказали що в магазині недостача і вона повинна їм повернути 80000 гривень, вона сказала, що вона доброчесний працівник, не один рік працюю продавцем і в неї ніколи не було недостач, а також що крім неї в магазині працюють ще два продавця, а також власник. На що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали на неї кричати, що вона собі вигадує, що це її борг, який вона повинна їм повернути, бо інакше вони знають куди звернутись і вона та її рідні потім за це пошкодують. Вона сильно налякалась, почала плакати та просити їх що в неї не могло бути недостачі, а тим більше такої великої та просити щоб вони нічого не робили їй та її рідним. Однак ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжували на неї кричати, казали що це вона в усьому винна, що це її борг, ОСОБА_3 сильно рукою бив по столі та стіні, казав що він з нею розбереться по своєму і якщо вона хоче щоб все було добре вона повинна написати їм розписку що вона взяла в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 80000 грн.. які зобов`язуюсь повернути до 19.10.2021. бо інакше вони не знають, що з нею зроблять. Тоді вона знаходячись під психологічним тиском ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і боячись за своє життя та здоров`я а також своїх близьких, під диктовку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почала писати текст, який вони їй диктували, а саме що взяла в борг у ОСОБА_5 , гроші в сумі 80000 гривень, які зобов`язується повернути до 19.10.21, вона вже взагалі не розуміла що робить, що пише, тому що була дуже налякана й боялась. При написанні розписки крім неї та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нікого не було. Коли вона написала під їхню диктовку розписку, то вони запросили двох людей, які знаходились в торговому залі, а саме: продавець ОСОБА_6 та односельчанка ОСОБА_7 яким ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сказали що в магазині вона зробила недостачу і тому вона написала розписку що взяла в них борг гроші і потрібно це засвідчити, при цьому ніякі гроші не передавались, вказані свідки при написанні розписки не були. Також хоче зазначити що дані свідки бачили, що вона плаче, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 говорять на підвищених тонах. Тоді свідки поставили свої підписи на розписці й вийшли. Після цього ОСОБА_3 почитав її розписку і сказав що там щось не правильно написано й ще раз заставив її написати під його диктовку розписку, що вона і зробила. Із свідків в магазині тільки була ОСОБА_7 яка знову підписалась в розписці, хоча не була присутня при її написанні. Продавця ОСОБА_6 у магазині вже не було, тому ОСОБА_3 поїхав до неї додому де вона й поставила свій підпис. Вона про цей випадок нікому нічого не казала, в тому числі і своїм рідним, в правоохоронні органи не зверталась, оскільки боялась ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вже через декілька днів вона розуміючи що написала розписку про позику грошей, яких не позичала, але вже мушу їх повертати, тому зібрала всі гроші які були вдома в сумі 7924 гривень та віднесла їх в магазин ФОП « ОСОБА_1 », де віддала їх ОСОБА_1 у присутності свідків (які були в магазині) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про що було написано розписку (яку долучено до відзиву), в якій ОСОБА_1 розписалась. Також вона сказала ОСОБА_1 , що вона більше не буде працювати у її магазині, написала заяву про звільнення і 20.10.2021 вже була звільнена (копію трудової книжки долучаю до відзиву). Також 19.10.2021 їй переслала гроші її мама, тому вона в цей же день разом із своїм чоловіком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пішли додому ОСОБА_1 , де вона повернула останній гроші в сумі 15000 гривень, про що було написано розписку (яку долучено до відзиву), в якій ОСОБА_1 розписалась. Все це знімав на мобільний телефон мій чоловік. Також вона домовилась з ОСОБА_1 в присутності свого чоловіка та чоловіка ОСОБА_1 , що її загальний борги становить 69600 гривень, включаючи 15000 гривень, які я повернула в цей день, на що ОСОБА_1 погодилась. 22.10.2021 року вона пішла в магазин ФОН «Каранга О.П.», де віддала ОСОБА_1 гроші в сумі 15000 гривень, про що було написано розписку (яку долучено до відзиву), в якій ОСОБА_1 розписалась. Також у розписці вказано що залишок боргу становить 30000 гривень, так як домовлялись 19.10.21. 25.10.2021 року вона пішла додому ОСОБА_1 , де повернула останній залишок боргу, а саме гроші в сумі 30000 гривень, про що було написано розписку (яку долучено до відзиву), в якій ОСОБА_1 розписалась. Тобто тверджень позивача, шо вона не виконала свої боргові зобов`язання не відповідають дійсності. Крім того, позивач після 25.10.2021 року (тобто після повного погашення нею суми нібито позики) жодного разу до неї не зверталась, ні усно ні письмово з вимогою повернення позики в сумі 80000 гривень. Будь-яке боргове зобов`язання у неї перед відповідачем відсутнє. Також, розписка як документ, що посвідчує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Так як нею вказувались вище у неї нібито виникла нестача у магазині де вона працювала продавцем, відповідальність за виникнення якої власником ОСОБА_1 покладено на неї, у зв`язку із чим і вона під натиском написала розписку про нібито позику 80000 грн.. фактично грошові кошти, зазначені в розписці, передані не були. Таким чином, справжня правова природа правовідносин між нею та позивачем виникли внаслідок її трудової діяльності, зазначені гроші в розписці передані не були, що дає підстави для відмови у задоволенні позову.

24 грудня 2022 року від представника позивача поступила відповідь на відзив, відповідно до якої вказує, що викладені у відзиві заперечення на позовну заяву зводяться до того, що Відповідач вказує на здійснення відносно неї психологічного тиску з боку Позивача при укладанні договору позики та написанні боргової розписки на підтвердження укладання договору позики, а також ту обставину, що Відповідач здійснювала погашення вказаного боргу та частково його погасила. Позивач не може погодитись із такими доводами Відповідача, вважають їх недоведеними та безпідставними. Посилаючись на зазначені обставини, якими Відповідач обґрунтовує свої заперечення, у тому числі посилаючись на ту обставину, що під час вчинення правочину на неї здійснювався психологічний тиск, однак Відповідач, який в силу ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести такі обставини, не надав належних та достатніх доказів, які б дійсно свідчили, що Позивач та/або члени її родини під час вчинення правочину, на підставі якого заявлені вимоги про стягнення заборгованості, здійснювали психологічний тиск на Відповідача. Звертає увагу, що на підтвердження своїх позовних вимог та на ї обґрунтування, з метою доведення факту спричинення Позивачам моральної шкоди та орієнтовного розміру спричиненої моральної шкоди в грошовому еквіваленті, Позивачі не заявили відповідного клопотання щодо призначення судової психологічної експертизи та не подали висновку такої експертизи, підготовленого за замовленням учасника справи. Крім того, на підтвердження нібито погашення заборгованості за договором позики, Відповідач надала разом із відзивом на позовну заяву розписки про передання Позивачу грошових коштів, які датовані 19, 22 та 25 жовтня 2021 року. Між тим, зазначені розписки не містять достатніх даних про те, що грошові кошти, які нібито передані Позивачу, є поверненням боргу саме за договором позики від 15 жовтня 2021 року, який мав бути виконаний не пізніше 19 жовтня 2021 року. Розписки написані власноручно Відповідачем (боржником), а не Позивачем (кредитором), яка б мала посвідчити факт отримання нею грошових коштів від Відповідача саме за договором позики від 15 жовтня 2021 року, який мав бути виконаний не пізніше 19 жовтня 2021 року. Між тим, розписки датовані 22 та 25 жовтня 2021 року, хоча обов`язок виконання договору позики настав 19 жовтня 2021 року. Навіть якщо взяти до уваги надані Відповідач розписки, з їх змісту вбачається, що ОСОБА_2 нібито передала грошові кошти Позивачу на суму 67 924 гривні, при цьому, сума заборгованості за договором позики від 15 жовтня 2021 року складає 80 000 гривень, що в будь-якому разі вказує на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження .

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно розписки від 15.10.2021 року, ОСОБА_2 , 24.02.1992 року , НОМЕР_1 , 10 квітня 2012 року, , 15.10.21 року взяла в борг в якості позики у ОСОБА_1 , НОМЕР_2 , 3 жовтня 2005 року, , грошові кошти у розмірі 80 000 гривень. Зазначені грошові кошти, отримані нею в якості позики, зобов`язується повернути ОСОБА_1 не пізніше 19.10.20211 р. Зазначена розписка складалася в присутності свідків: 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_7 , 3. ОСОБА_6 . (а.с.9 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Молога Білгород-Дністровського району , Одеської області ОСОБА_2 було підписано розписку, згідно до якої вона ОСОБА_2 , 24.02.1992 року 19.10.2021 року відділа борг в якості позики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти у розмірі 7924 гривні. Зазначена розписка складалася в присутності свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.26- ).

19 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 віддала ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 15 000 тисяч гривень. Решту частину боргу зобов`язується повернути за згодою сторін. Зазначена розписка складалася в присутності та підписана: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.27 ).

22 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , 22.10.21 року віддала частину боргу у розмірі 15 000 тисяч гривень ОСОБА_1 . Залишилось боргу 30 000 тисяч гривень. Зазначена розписка складалася в присутності та підписана: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.28).

25 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , віддала ОСОБА_1 30 000 тисяч гривень боргу. Зазначена розписка складалася в присутності та підписана: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.29 ).

Відповідно до копії трудової книжки, яка оформлена на / ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : Запис під №7 - 26.07.2021 року була прийнята на посаду продавця-консультанта КП 5220 згідно наказу №4 від 23.07.2021 р. в ФОП « ОСОБА_1 »; Запис під №8 20.10.2021 року була звільнена з посади продавця-консультанта за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №Є від 20.10.2021 р. в ФОП « ОСОБА_1 ». (а.с. 30).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

V.Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.

Дослідивши укладену між сторонами розписку, суд дійшов висновку, що з її змісту чітко вбачається, що грошові кошти отримані ОСОБА_2 в якості позики.

Крім того, отримання ОСОБА_2 позики підтверджуються також наданими нею ж копіями розписок про повернення боргу.

Посилання відповідачки на те, що розписка була написана нею під тиском і погрозами, в якості компенсації за недостачу суд відхиляє, оскільки вони не підтверджені жодним доказом.

Сам по собі факт працевлаштування позивачки у відповідачки наведені позивачкою обставини не підтверджує.

Таким чином, суд вважає доведеним ту обставину, що ОСОБА_2 тримала в борг від ОСОБА_1 80000 гривень.

Суд частково приймає доводи відповідачки про те, що вказаний борг вона погасила.

Наведене підтверджується наданими нею розписками (а.с.26-29). Однак, оцінюючи зміст розписок, судом встановлено, що ОСОБА_2 передала грошові кошти ОСОБА_1 на суму 67 924 гривні.

Враховуючи отриману суму позики 80000 гривень, невиконаним залишилося зобов`язання на суму 12076 гривень.

Суд відхиляє посилання позивача про те, що надані відповідачкою розписки стосуються не отриманої позики на 80000 гривень суд відхиляє з огляду на таке.

Враховуючи час складення розписок, а також суму отриманих та повернутих коштів, суд доходить висновку, що надані відповідачкою розписки стосуються виконання договору позики 80000 гривень від 15.10.2022 року.

Крім того суд відхиляє аргумент позивача стосовно того, що розписки про повернення коштів складені відповідачкою, а не позивачкою з наступних підстав.

Так, на вказаних розписках про повернення коштів наявний підпис ОСОБА_1 , будь яких доказів того, що підпис виконано не нею суду не надано.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 88, 89, 141,247, 264-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 1047- 1049 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість у розмірі 12076 (дванадцять тисяч сімдесять шість) гривень.

В задоволенні решту позову- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Васильковський В. В.