ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

з секретарем судового засідання: Таценко Т.Р.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження, постановлену у складі головуючого судді Даніліної Ж.О. у м. Кременчук, відомості про дату складання повного тексту ухвали відсутні, у справі № 524/10328/21 за позовом ОСОБА_1 до старшого секретаря Автозаводського районного суду м. Кременчука Кулініч Марини Миколаївни, Управління Державної казначейської служби у м. Кременчук про визнання неправомірними дій та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до старшого секретаря Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Кулініч М.М., Управління Державної казначейської служби у м. Кременчук про визнання дій старшого секретаря суду неправомірними та стягнення моральної шкоди.

Після заявлених самовідводів та у зв`язку з неможливістю утворення нового складу суду, вказану цивільну справу згідно розпорядження голови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.11.2021 року направлено до Кременчуцького районного суду Полтавської області, як найбільш територіально наближеного до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження.

Не погодившись з ухвалою судді першої інстанції її оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу до місцевого суду для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суддя місцевого суду не виконала положення статті 214, 263, 431 ЦПК України та не звернула увагу на статус, обов`язки та повноваження старшого секретаря Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Крім цього , вказує, що він пред`явив позов до старшого секретаря суду, а не до судді чи суду, як то зазначено в ухвалі місцевого суду про відмову у відкритті провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції у встановлений судом строк не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії старшого секретаря Автозаводського районного суду м. Кременчука про видачу виконавчих листів, поданих ним в інтересах ТОВ «Фірма «Берізка».

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого секретаря Автозаводського районного суду м. Кременчука Кулініч Марини Миколаївни, Управління Державної казначейської служби у м. Кременчук про визнання неправомірними дій та стягнення моральної шкоди, суддя суду першої інстанції керувався вимогами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України та виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді місцевого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, до юрисдикції загальних судів відносяться справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 7, 11 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», структура і штатна чисельність апаратів місцевих судів за погодженням із головою суду затверджуються відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України. До штату апарату судів входять також секретарі судового засідання, процесуальний статус яких визначено, зокрема, ст. 67 ЦПК України, відповідно до якої секретар судового засідання, зокрема, здійснює судові виклики та повідомлення.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства, серед інших, є забезпечення права на судовий розгляд, апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду конкретної справи, між судом й учасниками справи виникають процесуальні правовідносини, зокрема щодо розгляду та вирішення справ і реалізації процесуальних прав та обов`язків. Проте оскарження діянь суддів, судів, вчинених у цих правовідносинах, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом), в тому числі працівником апарату суду секретарем судового засідання, процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України не передбачена можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, в тому числі щодо вручення судових повісток, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. Вирішення заявлених позивачем вимог, підставою яких є вказані дії секретаря судового засідання по врученню судової повістки, передбачатиме оцінку такої дії, що є втручанням у здійснення правосуддя судом відповідачем.

Відповідна правова позиція сформована в пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі № 761/35803/16-ц.

Отже, на підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги повивача щодо визнання дій відповідача ОСОБА_2 , яка є старшим секретарем Автозаводського районного суду м. Кременчука, протиправними, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, які пред`явлені до відповідача, яка є старшим секретарем Автозаводського районного суду м. Кременчука, оскільки відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі здійснення правосуддя, може бути лише держава, а не суди (судді), у тому числі працівники апарату суду, які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Вказане слідує зі змісту ст. 1176 ЦК України та гарантії незалежності суду, аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/2652/17 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі № 761/35803/16-ц.

На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження залишити без задоволення.

Ухвалу судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

Головуючий: С.А. Гальонкін

Судді: Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль