ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1084/22 Справа № 174/181/20 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року позивачі звернулись до суду із позовом до акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 02.06.2019 року в результаті нещасного випадку, що стався у кар`єрі №7 дільниці гірничих робіт №2 «Південь» гірничо-транспортного виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі філії «ВГМК» АТ «ОГХК») загинув ОСОБА_5 - чоловік позивачки ОСОБА_1 (надалі Позивач-1), батько її неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 (надалі Позивач-2 ) та син ОСОБА_4 (надалі Позивач -3), який був працівником філії «ВГМК» АТ «ОГХК», працював на посаді помічника машиніста екскаватора. Основною причиною загибелі ОСОБА_5 , згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02.06.2019 року о 16 год. 20 хв. в філії «ВГМК» АТ «ОГХК», визнано невиконання посадових обов`язків п.п. 2.4, 2.9, 2.18 посадової інструкції майстра гірничої дільниці гірничих робіт №2 одноковшових екскаваторів кар`єру №7 гірничо-транспортного виробництва ПІ-237-2019; п.п. 2.4, 2.5, 2.37 посадової інструкції начальника дільниці гірничих робіт №2 одноковшових екскаваторів кар`єру №7 гірничо-транспортного виробництва ПІ-237-2019; п.п. 2.4, 2.21 посадової інструкції начальника зміни кар`єру №7 гірничо-транспортного виробництва» ПІ-237-2019; п. 2.4 посадової інструкції інженера з безпеки руху І категорії відділу промислової безпеки ПІ 01-24-2018; п. 2.35 посадової інструкції керівника гірничо-транспортного виробництва ПІ-237-2019. Супутніми причинами визнані порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів (п. 2.6 розділу VII «Правила охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом», НПАОП 0.00-1.24-10) та невиконання вимог інструкцій з охорони праці (п. 1.14 Інструкції з охорони праці № 02- (02-01)-17 для машиніста екскаваторів типу «ЕКГ» і його помічника гірничо-транспортного виробництва»; п.1.14 Інструкції з охорони праці №03-(02-01)-17 для машиніста екскаваторів типу «ЕК» і його помічника гірничо-транспортного виробництва». До нещасного випадку призвела експлуатація трактору Т-150, 1992 року виготовлення (країна виробник РФ (472) та екскаватора ЕШ 10/50, 1985 року виготовлення (країна виробник СРСР (313). Актом встановлено (висновок комісії), що комісія зі спеціального розслідування визнала нещасний випадок з помічником машиніста екскаватора одноковшового дільниці гірничих робіт №2 одноковшових екскаваторів кар`єру №7 гірничо-транспортного виробництва філії «ВГМК» АТ «ОГХК» пов`язаним з виробництвом. Смертю ОСОБА_5 , моральна шкода завдана з вини роботодавця, який не створив безпечних умов праці, унаслідок чого ОСОБА_5 загинув.

Власник, в порушення вимог ст.153 Кодексу законів про працю України, у даному випадку, не забезпечив безпечних умов праці, що стало причиною загибелі ОСОБА_5 при виконанні ним трудових обов`язків.

З червня місяця 2019 року позивачі неодноразово звертались до представника роботодавця з проханням фінансово допомогти їм, проте, жодних дій з приводу врегулювання цього питання, роботодавцем вжито не було.

Загибеллю ОСОБА_5 , при виконанні ним трудових обов`язків, позивачам та неповнолітньому сину загиблого завдано тяжку моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу його смерті, погіршенням життєвих умов, що потребує від позивачів додаткових зусиль для організації свого життя. Діями роботодавця, спрямованими на не забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що призвело до нещасного випадку на виробництві, в результаті якого син, чоловік та батько двох дітей - ОСОБА_5 загинув, спричинено рідним потерпілого моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок загибелі на виробництві ОСОБА_5 позивачі зазнали глибоких моральних та душевних страждань, втратили близьку людину, у зв`язку з чим позбавленні можливості отримувати від нього піклування, турботу, матеріальну підтримку. Вказані обставини викликають у них відчуття постійного хвилювання, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від них додаткових зусиль для організації свого життя. Перелічені негативні явища не можуть не турбувати позивачів, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, у зв`язку з чим позивачі вважають, що факт моральних страждань є більш ніж очевидним. При розгляді даної справи, позивачі просять суд враховувати порушення їх нормальних життєвих зв`язків, неможливість ведення попереднього способу життя, неможливість повернення близької людини, сина, чоловіка та батька.

Так, дружина загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_1 перебувала з ним у шлюбі 23 роки, після смерті чоловіка залишилася одна з двома дітьми, без підтримки чоловіка, зовсім не розуміючи, що робити далі, як жити, виховувати та утримувати дітей самій. Наразі ОСОБА_1 фінансово дуже складно організовувати неповнолітньому сину той рівень життя, який у нього був до загибелі батька, який був чудовим чоловіком і батьком, на нього завжди можна було покластися, всі побутові та життєві проблеми він вирішував самостійно, оберігаючи свою родину від будь-яких негараздів. Наразі позивачка ОСОБА_1 живе тільки заради дітей, життя вже не приносить їй радості, вона постійно перебуває у депресивному стані, багато плаче через загибель чоловіка, якого вже ніхто і ніколи не поверне. Моральну шкоду, завдану дружині загиблого ОСОБА_1 оцінює у 2000000,00 грн.

Крім того, на день смерті ОСОБА_5 його неповнолітньому сину ОСОБА_2 було 14 років, після отримання звістки про смерть батька він тиждень ні з ким не розмовляв, сидів у своїй кімнаті за зачиненими дверима і плакав. З дня загибелі ОСОБА_5 і по сьогоднішній день, кожної ночі сина мучить безсоння, він постійно питає чому тато покинув його, чому так сталося, що тато загинув. Через постійні хвилювання, син почав набагато гірше вчитися у школі, не хоче спілкуватися з друзями та навіть виходити з дому. Все вказане негативно впливає не тільки на навчання дитини, але й на його розвиток, соціальні зв`язки та життя в цілому, а в майбутньому, всі проблеми, з якими дитина стикається у такому ранньому віці, взагалі, можуть перерости у проблеми психічні. Батько був для сина прикладом справжньої мужності, турботи про близьких та найкращим другом, а тепер дитина росте без батька, постійно відчуваючи хвилювання, несправедливість життя та душевний біль. Втрата батька, безумовно, є найбільшою та найстрашнішою втратою у житті дитини. Моральну шкоду, завдану неповнолітньому сину загиблого, оцінено у 2000000,00 грн.

Також, доньці загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 наразі 23 роки. У тата та доньки завжди були прекрасні стосунки, вони багато часу проводили разом, після загибелі батька ОСОБА_3 не може позбавитися від постійного відчуття занепокоєння, суму за батьком, якого вже не повернути, стала замкнутою, нетовариською, погіршився фінансовий стан, оскільки після загибелі батька, який оплачував навчання в університеті, змушена докладати додаткових зусиль для того, щоб закінчити навчання та отримати вищу освіту, змушена працювати, щоб заробити хоч якісь кошти для оплати за своє навчання. Втрата батька для ОСОБА_3 є страшною та невідновною втратою. Моральну шкоду, завдану позивачці ОСОБА_3 оцінено у 2000000,00 грн.

Також, матері загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на день подання цієї позовної заяви, 82 роки, вона втратила сина, підтримку і допомогу у житті. Зважаючи на її похилий вік, їй досі дуже складно повірити у те, що її єдиний син загинув. ОСОБА_5 завжди допомагав своїй матері, піклувався про неї, фінансово і морально її підтримував, купував ліки, продукти харчування та робив все для організації життя матері у такому похилому віці. 02.06.2019 року, у день загибелі сина, життя ОСОБА_4 втратило сенс. У такому похилому віці позивачка ОСОБА_4 вже не зможе влаштуватися на роботу, щоб забезпечити себе хоча б необхідними ліками та їжею, які, як і багато інших речей, купував для неї загиблий син. Вона вже ніколи не зможе вести попередній спосіб життя, змушена економити на продуктах харчування, щоб придбати необхідні лікарські засоби, що значно ускладнює її життя. Моральну шкоду, завдану позивачці ОСОБА_4 оцінено у 2000000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 280, 1167, 1168 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідача на користь кожного із них та неповнолітнього ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000000,00 грн. без утримання податків та зборів. (т.1 а.с. 1-12)

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року позов задоволено частково та ухвалено: стягнути з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану їй смертю чоловіка - ОСОБА_5 у розмірі 250000,00 грн. без утримання податків та зборів; стягнути з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану йому смертю батька - ОСОБА_5 у розмірі 250000,00 грн. без утримання податків та зборів; стягнути з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану їй смертю батька - ОСОБА_5 у розмірі 250000,00 грн. без утримання податків та зборів; стягнути з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану їй смертю сина - ОСОБА_5 у розмірі 250000,00 грн. без утримання податків та зборів; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , мають двох дітей, один з яких ОСОБА_2 є неповнолітнім та проживав разом з батьками, стосунки у сім`ї були дружніми та гармонійними, померлий ОСОБА_5 піклувався про матеріальний та моральний стан своєї родини, опікувався дружиною, дітьми - неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , для яких був беззаперечним авторитетом та опорою у житті, та матір`ю похилого віку ОСОБА_4 , яка із смертю єдиного сина втратила підтримку і допомогу у старості, тому смерть ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом, призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків усіх членів його родини, вкрай негативно вплинула на їх почуття та душевний стан, завдала душевного болю та моральних страждань, змусила нервувати, звертатися за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та нести додаткові витрати часу та коштів на відвідування лікарів, призвела до погіршення навчання неповнолітнього ОСОБА_2 , утруднила спілкування усіх членів родини з оточуючими людьми - друзями, знайомими та колегами по роботі, що зумовило необхідність для кожного із позивачів вжиття додаткових зусиль по налагодженню цих стосунків, і усі вказані чинники у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, вимагали від позивачів значних додаткових зусиль для подальшої організації свого життя. З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача, на користь кожного із позивачів, слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди по 250000,00 грн., що буде достатньою сатисфакцією перенесених ними моральних страждань, які вони зазнали у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , а в решті заявлених вимог слід відмовити, оскільки позивачами не надано достатніх доказів на підтвердження завдання їм моральної шкоди у зазначеному ними розмірі.

В апеляційній скарзі АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 10.08.1996 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу. (т.1 а.с. 46)

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_3 , остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . (т.1 а.с. 52)

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . (т.1 а.с. 47)

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його матір`ю є ОСОБА_4 . (а.с.56) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.06.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . (т.1 а.с.60)

Згідно копії акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02.06.2019 року о 16.20 год. в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» від 12.07.2019 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В.Є. 15.07.2019 року, комісія, утворена наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04.06.2019 року № 219-Р, за участю ОСОБА_1 , дружини потерпілого, провела спеціальне розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався в кар`єрі №7 дільниці гірничих робіт №2 «Південь» гірничо-транспортного виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помічником машиніста екскаватора, та дійшла висновку, що вказаний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці є, зокрема, ОСОБА_5 , який порушив вимоги п. 1.14 Інструкції з охорони праці № 02-(02-01)-17 для машиніста екскаватору типу «ЕКГ» і його помічника гірничо-транспортного виробництва, затвердженої наказом філії від 21.12.2017 р. № 455, оскільки перебував під час роботи екскаватора в радіусі дії ковша, а також п. 2.6 розділу VІІ «Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010 р. № 61, оскільки допустив перебування працівників (включаючи обслуговуючий персонал) під час роботи екскаватора в зоні дії ковша, що є супутними причинами нещасного випадку. (т.1 а.с.61-73)

Згідно копій виписок із медичних карт від 03.03.2020 року виданих лікарем КП «Вільногірський міський центр ПМСД», ОСОБА_6 у ОСОБА_1 встановлено діагноз - тривожно-депресивний розлад, ОСОБА_2 - вегетативна дисфункція, антено-невротичний синдром, ОСОБА_3 - ВСД за змішаним типом, антено-невротичний синдром, ОСОБА_4 - тривожно-депресивний розлад, стабільна стенокардія. (т.1а.с.19,20,21,22)

Свідок ОСОБА_7 показала, що знайома з сім`єю ОСОБА_8 близько 20 років, більше спілкувалася з позивачкою ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_9 , тобто батьками загиблого ОСОБА_5 . Це дуже гарна сім`я, ОСОБА_5 був гарним сім`янином, любив батьків, особливо матір, якій допомагав матеріально, бо у неї невелика пенсія. Після смерті ОСОБА_5 , психологічний стан його матері жахливий, вона постійно плаче за сином, втратила надію на спокійну старість, їй дуже важко. Чоловік позивачки ОСОБА_4 помер приблизно 2 роки тому, вона тяжко перенесла втрату чоловіка, перебуває на обліку у сімейного лікаря, має проблеми з тиском, після смерті сина її фізичний стан погіршився.

Свідок ОСОБА_10 показав, що знає позивачку ОСОБА_3 і її сім`ю більше 5 років, часто бував у них вдома, є другом ОСОБА_11 . Сім`я була дуже дружелюбна. Після смерті ОСОБА_5 , моральний стан усіх членів родини ОСОБА_11 погіршився, вони дуже переживають загибель батька. До смерті батька ОСОБА_3 навчалася в університеті, все було добре, в неї було багато друзів і знайомих, а після смерті батька вона замкнулася, не хотіла ходити на навчання, перестала спілкуватися з друзями, її моральний стан значно погіршився. Вона відвідувала психотерапевта, має порушення сну, приймає заспокійливі та снодійні препарати.

Свідок ОСОБА_12 , показав, що знає сім`ю ОСОБА_8 дуже давно, дружить з ОСОБА_2 , який завжди хотів бути схожим на свого батька, з яким часто разом їздили на ставок і грали в футбол. Після смерті батька ОСОБА_2 став гірше навчатися, перестав ходити на плавання та футбол. Мати ОСОБА_2 просила його частіше забирати до них, щоб він не залишався один і не згадував батька. На сьогодні моральний стан ОСОБА_2 не поліпшився, у нього постійно пригнічений настрій, почались проблеми у школі по всім предметам, хоча був відмінником, а тепер навчається на 7-6 балів, на вулицю виходить рідко, але приходить до нього в гості, вони живуть по сусідству.

Свідок ОСОБА_13 , показала, що сім`ю ОСОБА_8 знає давно, її онук друг дитинства ОСОБА_14 . Діти виросли на очах, більше спілкувалася з бабусею ОСОБА_2 . Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5 був дуже хороший, постійно займався з хлопцями, разом їздили на рибалку, займалися спортом. Загибель батька дуже важкий стрес для дитини, ОСОБА_2 замкнувся у собі, не могли його нічим розрадити та достукатися до нього. Він дуже плакав, переживав. Її онук намагався розрадити його, але він не хоче, замкнувся у собі, не хоче розмовляти на будь-які теми взагалі.

Свідок ОСОБА_15 показала, що з сім`єю ОСОБА_8 знайома з 1996 року, знає її з позитивної сторони, весь час підтримували дружні стосунки. ОСОБА_5 був дуже гарним чоловіком, його загибель це трагедія для його сім`ї та друзів. Він дуже любив своїх дітей, завжди був у гарному настрої, працював, щоб забезпечити родину. Після його загибелі дружина замкнулася в собі, і до цього час нікуди не хоче ходити, з нею стало важче спілкуватись, погіршився стан її здоров`я, виникли проблеми з тиском. Діти після смерті батька постійно в сльозах, ОСОБА_16 вона подарувала собаку, щоб він хоч трохи відволікався, бо постійно сумний, він добре вчився, але зараз став навчатися гірше, бо для нього смерть батька це дуже важка травма.

Свідок ОСОБА_17 показала, що знає позивачку ОСОБА_1 з дитинства, дружили сім`ями. У ОСОБА_1 була дружня і міцна сім`я, чоловік позивачки ОСОБА_5 постійно займався з сином - разом грали в футбол, їздили на відпочинок, були дужі теплі відносини. ОСОБА_5 вирішував усі побутові питання сім`ї, допомагав матері, подавав гарний приклад дітям. Смерть батька для меншої дитини великий стрес, він погано спить ночами, йому важко це прийняти. ОСОБА_1 дуже переживає за сина, за його психічний стан. Їй відомо, що ОСОБА_1 зверталась до психолога. У Дар`ї також був міцний зв`язок з батьком, а тепер в зв`язку з його смертю вона позбавлена опіки зі сторони батька.

Свідок ОСОБА_18 показав, що він працює керівником гірничо-транспортного виробництва. Про те, що 02.06.2019 року на виробництві стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_5 дізнався від майстра, виїхав на місце. Машиніст екскаватора ОСОБА_19 був в шоковому стані, як і водій трактора. Потерпілий ОСОБА_5 був привалений верхньою частиною кабіни трактора, травмована голова, медики констатували смерть. Проводили розслідування, за результатами якого зазначили, що він неналежним чином проконтролював дотримання правил охорони праці, хоча в нього в підпорядкуванні 1200 осіб. Причиною цього випадку слугували цілий ряд факторів. ОСОБА_5 був у тракторі бо розвозив ТМЦ. Щоб під`їхати до екскаватора водій повинен впевнитись, що екскаватор зупинений, тобто ківш повинен бути на підошві, а екскаватор працював на рівні стояння екскаватора, кабіна була повернута і машиніст екскаватора не міг бачити трактор. Усі працівники були проінструктовані належним чином як екскаваторник, так і водії. Після цієї події були вжиті додаткові заходи безпеки - встановлені проблискові маячки та знак. Скоріш за все тракторист та ОСОБА_5 , який був з ним, не помітили, що екскаватор працює, бо він був повернутий до них не стрілою і працював по підошві. Вважає, що смерть ОСОБА_5 є тяжким ударом для його сім`ї, яка повинна отримати усі передбачені законом виплати.

Свідок ОСОБА_20 показав, що він працює інженером з безпеки руху. На час нещасного випадку з ОСОБА_5 був у відпустці. З актом розслідування від 19.07.2019 року він не ознайомлений, але йому відомо, що його записали, як особу винувату у цьому випадку, однак правил дорожнього руху водієм порушено не було.

Свідок ОСОБА_21 показав, що він працює начальником ДТР №2. Нещасний випадок з ОСОБА_5 трапився у вихідний день, очевидцем він не був. Проводили розслідування, інструктажі усі були проведені, екскаватор був справний. Помічник машиніста ОСОБА_5 поїхав за отриманням ТМЦ для свого екскаватора, і запропонував отримати ТМЦ для екскаватора №6. Чому вони під`їхали в небезпечну зону до екскаватора, йому не відомо, ОСОБА_5 був дуже відповідальною людиною, характеризувався з позитивної сторони, його смерть це втрата та моральні страждання як для родичів, так і для колег.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 02.06.2019 року працював на екскаваторі №6. Після обіду побачив, що під`їжджає трактор, він зупинився в небезпечній зоні, сказав своєму помічнику, що треба їхати на склад, він пішов, але невдовзі повернувся і повідомив, що ОСОБА_5 сказав, що поїде сам. Продовжили роботу, але через деякий час побачив в зоні дії ковша трактор. Зробив все, що міг, підняв вгору ківш, але трактор таки задів, і він ліг на бік, зупинити екскаватор можливості не було технічно, не очікував, що трактор так близько під`їде, потім питав у тракториста чого так трапилося, але він промовчав. Він дозвіл на під`їзд не давав ні жестом, ні по рації. Трактор заїхав в зону дії радіусу ковша екскаватора, а повинен зупинятися за радіусом дії ковша і впевнитися, що він не працює.

Свідок ОСОБА_22 показав, що працює на комбінаті з 2013 року, безпосереднім свідком нещасного випадку з ОСОБА_5 він не був. Перед кожною зміною всі помічники і машиністи отримують інструктаж з охорони праці, розписуються за це. По інструкції лише звуковий сигнал екскаватора може свідчити про можливість руху для трактора. Встановлено знак «Зона роботи екскаватора», яким позначена небезпечна зона навколо екскаватора. ОСОБА_5 працював давно, усі вимоги до охорони праці він виконував. За порушення дисципліни ОСОБА_5 до відповідальності не притягувався, характеризувався, як сумлінний працівник.

Свідок ОСОБА_23 показала, що вона є класним керівником ОСОБА_2 . Після смерті батька у навчанні дитини відбулися значні зміни, він перестав цікавитись навчанням, дружити з дітьми, з якими дружив до 8 класу, став відсідати на задні парти та спілкуватися з дітьми, що погано навчаються, на всі питання відповідав: «Залиште мене у спокої». Навчання значно погіршилось, казав, що йому байдуже. У шкільному житті ОСОБА_2 був старостою класу, приймав участь у змаганнях, але після смерті батька не взяв участі в жодному шкільному заході. На її думку це сталося внаслідок смерті батька дитини. За час карантину навчання покращилося, бо ОСОБА_2 вирвався від дітей, які не вчаться. Матері постійно надавала інформацію про оцінки, спільно вирішували питання, як покращити навчання хлопця і у другому семестрі завдяки маминому контролю, оцінки виправились, повернувся до дітей з якими дружив раніше, став приймати участь у шкільному житті. Зараз ОСОБА_2 спокійний, але того веселого хлопця, що був раніше, вона не бачить. Дитина переоцінила життя, зрозуміла, що може розраховувати на тільки власні сили, став більш серйозним, більш стриманим.

Свідок ОСОБА_24 показала, що працює у одному відділі разом з ОСОБА_1 . Смерть чоловіка дуже негативно вплинула на останню, вона була зламана цією подією, замкнулась у собі, страждала за чоловіком. Намагалися їй допомогти, збирали гроші, підтримували матеріально та морально. Претензій по роботі до ОСОБА_1 не було, намагалися побільше її загрузити, щоб вона менше переживала і уходила в себе.

Свідок ОСОБА_25 показав, що був начальником зміни, коли стався нещасний випадок з ОСОБА_5 . На місце події викликав медсестру для надання першої допомоги, але вона сказала, що ОСОБА_5 помер. Повідомив про це керівництво. Про обставини нещасного випадку знає тільки зі слів інших осіб. За час роботи ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягався, зауважень до його роботи не було.

Свідок ОСОБА_26 показав, що працює на посаді директора школи № 3 (наразі ліцею) 20 років. Йому відомо, що внаслідок нещасного випадку, загинув батько неповнолітнього ОСОБА_2 .. Наскільки відомо, нещасний випадок відбувся на початку червня 2019 року, були літні канікули, дитини не бачив, з матір`ю спілкувалась класний керівник. На навчання ОСОБА_2 з`явився вчасно, класний керівник зробила все, щоб дитина не втрачала мотивацію до навчання. Усі вчителі м`яко до нього ставилися, зробили все, щоб дитина почувала себе впевнено. Класний керівник постійно спілкувалася з матір`ю, всі проблеми вирішували разом, усі вчителі підходили до ОСОБА_2 індивідуально. У школі є практичний психолог, звернення до нього відбувається за письмової згоди батьків, такого звернення від матері ОСОБА_2 не було, тому підстав направляти дитину до психолога не було. Деякий час успішність ОСОБА_2 знижувалась, зараз він учень 10 класу, претензій до нього немає.

Свідок ОСОБА_27 показав, що він є головою профспілки підприємства. ОСОБА_1 допомогли одноразовою допомогою у розмірі 1000,00 грн., 1-2 рази виділяли безкоштовну путівку у дитячий табір для дитини згідно колдоговору. ОСОБА_1 була профгрупоргом, але вийшла з профспілки в 2019 році, причини йому не відомі. Профспілка фінансується за рахунок коштів її членів і комбінату.

ОСОБА_5 , який був сином позивачки ОСОБА_4 , чоловіком позивачки ОСОБА_1 та батьком позивачки ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_2 , перебував у трудових відносинах з філією «ВГМК» АТ «ОГХК» та працював на посаді помічника машиніста екскаватора одноковшового дільниці гірничих робіт №2 одноковшових екскаваторів кар`єру №7 гірничо-транспортного виробництва філії «ВГМК» АТ «ОГХК», 02.06.2019 року ОСОБА_5 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків.

При таких обставинах, обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті ОСОБА_5 членам його родини - ОСОБА_1 , неповнолітньому ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , покладається саме на роботодавця, який як підприємство, діяльність якого пов`язана з підвищеною небезпекою, має відповідати за шкоду, задану смертю працівника членам його родини.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , мають двох дітей, один з яких ОСОБА_2 є неповнолітнім та проживав разом з батьками, стосунки у сім`ї були дружніми та гармонійними, померлий ОСОБА_5 піклувався про матеріальний та моральний стан своєї родини, опікувався дружиною, дітьми - неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , для яких був беззаперечним авторитетом та опорою у житті, та матір`ю похилого віку ОСОБА_4 , яка із смертю єдиного сина втратила підтримку і допомогу у старості, тому смерть ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом, призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків усіх членів його родини, вкрай негативно вплинула на їх почуття та душевний стан, завдала душевного болю та моральних страждань, змусила нервувати, звертатися за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та нести додаткові витрати часу та коштів на відвідування лікарів, призвела до погіршення навчання неповнолітнього ОСОБА_2 , утруднила спілкування усіх членів родини з оточуючими людьми - друзями, знайомими та колегами по роботі, що зумовило необхідність для кожного із позивачів вжиття додаткових зусиль по налагодженню цих стосунків, і усі вказані чинники у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, вимагали від позивачів значних додаткових зусиль для подальшої організації свого життя. З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача, на користь кожного із позивачів, слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди по 250000,00 грн., що буде достатньою сатисфакцією перенесених ними моральних страждань, які вони зазнали у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , а в решті заявлених вимог слід відмовити, оскільки позивачами не надано достатніх доказів на підтвердження завдання їм моральної шкоди у зазначеному ними розмірі.

Колегія частково не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (ч.2 статті 153 КЗпП України).

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно п. 3.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (ч.2 ст.153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.)

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 27 липня 2004 року по справі "Ромашов проти України" звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду, будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлена письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги доводи відповідача щодо відсутності будь-якого розрахунку завданої моральної шкоди, а також того, що позивачі не сприяли встановленню об`єктивної істини та не надали доказів зв`язку наявних у них захворювань та медичних станів зі смертю ОСОБА_5 та жодним чином не обґрунтували розмір моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні докази, які підтверджують факт моральних страждань з боку позивачів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , мають двох дітей, один з яких ОСОБА_2 є неповнолітнім та проживав разом з батьками, стосунки у сім`ї були дружніми та гармонійними, померлий ОСОБА_5 піклувався про матеріальний та моральний стан своєї родини, опікувався дружиною, дітьми - неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , для яких був беззаперечним авторитетом та опорою у житті, та матір`ю похилого віку ОСОБА_4 , яка із смертю єдиного сина втратила підтримку і допомогу у старості, тому смерть ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом, призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків усіх членів його родини, вкрай негативно вплинула на їх почуття та душевний стан, завдала душевного болю та моральних страждань, змусила нервувати, звертатися за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та нести додаткові витрати часу та коштів на відвідування лікарів, призвела до погіршення навчання неповнолітнього ОСОБА_2 , утруднила спілкування усіх членів родини з оточуючими людьми - друзями, знайомими та колегами по роботі, що зумовило необхідність для кожного із позивачів вжиття додаткових зусиль по налагодженню цих стосунків, і усі вказані чинники у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, вимагали від позивачів значних додаткових зусиль для подальшої організації свого життя, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з відповідача на користь кожного позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 250 000 грн., що буде домірним спричиненій позивачам шкоді та достатнім для її відшкодування, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 250 000 грн. кожному без утримання податків та зборів змінити, з огляду на наступне.

Так, відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Так, судом першої інстанції стягнуто з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь на користь кожного позивача моральну шкоду в розмірі 250 000 гривень, а згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн., тобто стягнута моральної шкоди в розмірі 250 000,00 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6000*4=24000,00 грн.). А отже стягнення слід проводити з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 250 000 грн. кожному без утримання податків та зборів - змінити та зазначити: стягнення проводити з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року в частині стягнення з акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 250 000 грн. кожному без утримання податків та зборів - змінити та зазначити: стягнення проводити з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко