Справа № 509/5604/21
УХВАЛА

28 лютого 2022 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника відповідача адвоката Ігнатьєвої Інни Петрівни про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ігнатьєва І.П., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_2 , звернулася до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якій посилається на те, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.10.2021 року було накладено арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 , а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :02:008:0440);

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлові будівлі, загальною площею 959,4 кв м, що складаються з: металева будівля складу матеріалів, загальною площею 500 кв м (А), металева будівля майстерні, загальною площею 418,2 кв м (Б), кам`яна адміністративна будівля, загальною площею 33, 4 кв м (В), кам`яна будівля убиральня, загальною площею 7,8 кв м (Г), навіс (Д), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10);

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0,3712 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:001:0063).

Своє клопотання представник відповідача обгрунтовує тим, що ухвала суду від 18.10.2021 року не є цілком обгрунтованою, вжиті заходи забезпечення позову не є належним чином співмірними із заявленими позовними вимогами, об`єктивно відсутні ризики чи реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, представник відповідача вказує на те, що майно, на яке було накладено арешт ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області, не є майном подружжя та не підлягає поділу, оскільки майно, яке отримав відповідач після виходу зі складу учасників ТОВ «Юдіта», а саме: нежитлові будівлі площею 959, 4 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_2 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,3712 га, розташована за адресою АДРЕСА_2 , є його приватною власністю та не підлягає поділу.

Крім того, представник відповідача посилається на те, що майно, щодо якого було вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт є нерухомим майном, відчуження якого згідно закону відбувається виключно за нотаріально посвідченими угодами/правочинами. У зв`язку із внесеними змінами у правилах реєстрації та розірвання шлюбу, що діють в Україні від 1 жовтня 2016 року, нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Отже, нотаріус перед нотаріальним посвідченням правочинів обов`язково перевіряє відомості щодо особи у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, у тому числі і щодо перебування нею у шлюбі, зокрема і під час набуття у власність нерухомого майна. Тому спірне майно не може бути відчужено на користь третіх осіб без згоди позивача та/або до вирішення спору по суті (доки його або не поділено або у поділі його відмовлено - і тільки після набрання чинності відповідним рішенням суду).

Відповідно до ч. 1-4 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Суд визнав можливим розглянути клопотання про скасування заходів забезпечення позову без участі учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення слід відмовити з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З аналізу наведених положень вбачається, що правовий інститут скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування. В той же час помилковість, незаконність чи безпідставність з точки зору учасника процесу застосування заходів забезпечення позову не є такими обставинами в розумінні передбаченої процесуальним законом процедури скасування забезпечення позову, а лише можуть слугувати підставою для оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, для чого чинним законом передбачена процедура апеляційного та касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З доводів представника відповідача ОСОБА_3 вбачається, що своє клопотання про скасування заходів забезпечення позову вона обґрунтовує посиланням на те, що відповідач ОСОБА_2 є титульним володільцем нерухомого майна, яке є його особистою власністю, однак жодних підтверджень вказаного матеріали клопотання про скасування заходів забезпечення позову та матеріали цивільної справи не містять.

Не може бути задоволено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що дійсно майно, на яке було накладено арешт, а саме: нежитлові будівлі площею 959, 4 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_2 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,3712 га, розташована за адресою АДРЕСА_2 , є особистою власністю відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що оскільки нотаріус перед нотаріальним посвідченням правочинів обов`язково перевіряє відомості щодо особи у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, у тому числі і щодо перебування нею у шлюбі, зокрема і під час набуття у власність нерухомого майна, тому спірне майно не може бути відчужено на користь третіх осіб без згоди позивача та/або до вирішення спору по суті (доки його або не поділено або у поділі його відмовлено - і тільки після набрання чинності відповідним рішенням суду). Суд зазначає, що саме правовий інститут забезпечення позову, у разі існування спору між сторонами, покликаний встановлювати заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, для забезпечення можливості виконання в подальшому судового рішення у разі повного чи часткового його задоволення. На переконання суду, саме наявність арешту майна, накладеного за судовим рішенням в порядку забезпечення позову, є дієвим заходом для реального виконання позитивно прийнятого рішення.

Таким чином, враховуючи, що клопотання представника відповідача є необґрунтованим, суд вважає, що підстав для скасування заходів забезпечення позову немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Згідно до ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 3, 76, 158, 273 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ігнатьєвої Інни Петрівни про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Є. М. Панасенко