Справа № 147/1284/21
Провадження № 2/147/97/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 березня 2022 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Тростянецького відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Савченко Світлана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №259, виданий 28.01.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації цього майна та задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 673938,26 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 було отримано постанову старшого державного виконавця Тростянецького відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Савченко С.О. від 08.11.2021 про відкриття виконавчого провадження (ВП №67397821). Із зазначеної постанови стало відомо про те, що 08.11.2021 державним виконавцем Савченко С.О. було відкрито виконавче провадження №67397821 з виконання виконавчого напису № 259, виданого 28.01.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк». Парамонова - це дошлюбне прізвище позивача. Після укладення шлюбу 19.11.2009, який зареєстровано Тростянецьким міжрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ Вінницької області за актовим записом №64, дошлюбне прізвище ОСОБА_3 змінилось на прізвище ОСОБА_4 . Разом із постановою про відкриття виконавчого провадження позивачем також було отримано в Тростянецькому відділі ДВС копію виконавчого напису № 259, виданого 28.01.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 . Вважає, що зазначений виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації цього майна та задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк», є таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з наступним. При вчиненні зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.. не було дотримано вимог чинного законодавства. Так, приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. здійснено виконавчий напис, згідно якого звернено стягнення на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було передано позивачем в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» згідно договору іпотеки №VIUPGK00001581 від 21.08.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вихватнюк Л.А. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, зазначеним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, у розмірі: заборгованість за кредитом - 4217,19 доларів США; заборгованість за відсотками - 5157,14 долари США; комісія - 630,00 долари США; пеня - 13832,69 доларів США, що всього становить 23837,02 доларів США, що за курсом НБУ на 05.12.2018 (1 долар США = 28,1259260 грн.) становить 670438,26 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису склали: 3500 грн. Отже, всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, загальна сума заборгованості за виконавчим написом нотаріуса склала 673938,26 грн. Разом з тим, в зазначеному виконавчому написі відсутня інформація про документ, що встановлює зобов`язання боржника за кредитним договором, заборгованість за яким в загальному розмірі 23837,02 дол.США (670 438,26 грн.), підлягає стягненню з боржника на користь стягувача за рахунок іпотечного майна. Також, відсутні документи, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, визначеної в межах позовної давності. Жодних повідомлень, письмових вимогпро усунення порушень позивач не отримувала.Тому, в будь-якому разі, відповідачем не було дотримано вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку щодо направлення боржнику за тридцять днів до вчинення виконавчого напису нотаріуса повідомлень- письмової вимоги про усунення порушень. З виконавчого напису №259 від 28.01.2019 вбачається, що виконавчий напис взагалі не містить відомості про документ, відповідно до якого визначено зобов`язання боржника вчинити дії на користь кредитора по сплаті коштів (відповідно до якого виникли кредитні зобов`язання боржника). Також, виконавчий напис не містить відомості про те, якими документами стягувач підтвердив безспірність заборгованості боржника та наявність прострочення виконання зобов`язання. Крім того, вчиняючи виконавчий напис №1676 від 19.06.2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М. не враховано, що станом на 28.01.2019 року Постановою КМУ№662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягненнязаборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написівнотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованостіз підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

Також, вважає, що нотаріусом недотримано вимог закону щодо строку давності, в межах якоїкредитор мав право стягнути з боржника заборгованістьза кредитним договором згідно виконавчого напису нотаріуса. Так, у вищезазначеному виконавчому написі №259 від 28.01.2019 зазначено строк, за який проводиться стягнення, - одинадцять років три місяці чотирнадцять днів, асаме: з 21.08.2007 р. по 05.12.2018 р.Зазначений строк, за який проводиться стягнення, значно перевищує визначений законом строк позовної давності та не відповідає вимогам вчинення виконавчого напису, визначеним ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Отже, строк, за який здійснюється примусове стягнення заборгованості складає більше одинадцяти років та явно перевищує загальний строк позовної давності, визначений законом. Тому, сума заборгованості по тілу кредиту, за відсотками, комісією та пенею, яка підлягає примусовому стягненню, згідно оскаржуваного виконавчого напису, визначена без врахування строку позовної давності і не може вважатись безспірною та обгрунтованою.

В зв`язку із зазначеним, вважає виконавчий напис №259 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., який вчинено 28.01.2019, про звернення стягнення на нерухоме майно, належне позивачу ОСОБА_5 , таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просила стягнути з відповідача, АТ КБ «Приватбанк» () на користь позивача ОСОБА_1 понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати, згідно наданих документів 1362,00 грн. - судовий збір та 3000,00 грн. - витрати за надання професійної правової допомоги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 у справі № 147/1284/21 (провадження 2/147/569/21) визначено головуючого суддю Мудрак А.М.

Ухвалою судді від 14 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.12.2021 за заявою позивача забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №259 від 28.01.2019, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, представником позивача адвокатом Клименко І.Ф. 16.12.2021 подано заяву, у якій просить розглянути справу без її та позивача участі та задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, про що наявні рекомендовані повідомлення. Клопотань про відкладення не надходило. Відзиву на позов не подали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, 02.02.2022 подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, старший державний виконавець Тростянецького відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Савченко С.О. у судове засідання не з`явилась. 09.03.2022 на адресу суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Тростянецького відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Савченко С.О. перебуває виконавче провадження №67397821 про звернення стягнення на нерухоме майно для задоволення вимог стягувача в розмірі 673938,26 грн. на підставі виконавчого напису №259 від 28.01.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Дана постанова направлена боржнику ОСОБА_2 08.11.2021 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_4 в зв`язку з одруженням (а.с.7).

На виконання вимог ухвали суду від 14.12.2021 приватним нотаріусом Бондар І.М. надано до суду копію виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено.

Оглянувши в судовому засіданні копію матеріалів виконавчого напису №259 від 28.01.2019 встановлено:

21.01.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинення виконавчого напису (а.с.33).

28 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №259, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Зазначене майно на підставі договору іпотеки №VIUPGK00001581 від 21.08.2007, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вихватнюк Л.А. було передано мною в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, у розмірі: заборгованість за кредитом - 4217,19 доларів США; заборгованість за відсотками - 5157,14 долари США; комісія - 630,00 долари США; пеня - 13832,69 доларів США, що всього становить 23 837,02 доларів США, що за курсом НБУ на 05.12.2018 р. (1 долар США = 28,1259260 гривень) становить 670 438,26 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису склали: 3 500 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, загальна сума заборгованості за виконавчим написом нотаріуса склала 673 938,26 грн. Строк, за який провадиться стягнення одинадцять років три місяці чотирнадцять днів а саме з 21.08.2007 по 05.12.2018. (а.с.32).

В матеріалах виконавчого напису №259 наявна письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №VIUPGK00001581 від 21.08.2007, в якому Банк вимагає виконання всіх боргових зобов`язаннь та сплатити суму заборгованості всього 25028,87 доларів США (703960,15 грн.). Відповідно до фіксального чеку ПАТ «Укрпошта» направлена ОСОБА_2 21.12.2018 (а.с.39-44).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і у порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або)Умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моментунадісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушеньіпотекодавцюта боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Жодних повідомлень, письмових вимогпро усунення порушень позивач не отримувала, в матеріалах справи відсутні будь-які докази протилежного та відповідачем не спростовано. Тому, в будь-якому разі, відповідачем не було дотримано вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку щодо направлення боржнику за тридцять днів до вчинення виконавчого напису нотаріуса повідомлень- письмової вимоги про усунення порушень.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Крім того, суд також враховує усталену практику Верховного Суду в частині одночасного стягнення пені та штрафу, а також те, що Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15-ц визнав банківську комісію АТ КБ "Приватбанк" за кредит незаконною і зазначив, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати.

Вищезазначене безспірно свідчить про наявність спору стосовно заборгованості за кредитним договором.

З огляду на вказане та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17, та у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Так, підставою для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису є, зокрема,Постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999, в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Отже, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.01.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З наданої банком виписки з рахунка боржника по кредитному договору №VIUPGK00001581 від 21.08.2007 встановлено, що останній платіж ОСОБА_1 здійснено в жовтні 2010 року у сумі 39,57+9,06грн. у рахунок погашення процентів (а.с.54,55).

Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що днем його вчинення є 28 січня 2019 року, тобто після спливу трьох років з дня виникнення у банку права вимоги щодо певних платежів за кредитним договором.

Нотаріусом не було витребувано у банку та не було перевірено належним чином докази щодо безспірності суми заборгованості, що виникла у позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.01.2017 у справі № 147/1182/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VIUPGK00001581 від 21.08.2007 року в розмірі 5827,36 доларів США, що за курсом 21,31грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 124181 (сто двадцять чотири тисячі сто вісімдесят одна) грн. 04 коп., з яких: 4 217,19 доларів США, що складає 89 868,32 гривень - заборгованість за кредитом; 1 302,17 доларів США, що складає 27 749,24 гривень-заборгованість по процентам; 308,00 доларів США, що складає 6 563,48 гривень -заборгованість по комісії; а також заборгованість у розмірі 26 616,82 гривень по пені та штрафу (процентна складова), з яких: 19 435,99 гривень пеня; 7 180,83 гривень штраф (процентна складова). В решті позову відмовлено.

Таким чином, неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Також приймаючи до уваги, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, встановивши, що між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за вказаним кредитним договором, враховуючи, що цивільне судочинство згідно з ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі, визнавши спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, згідно з ч.7, ч.8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвали суду від 14.12.2021 протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь всі понесені нею судові витрати.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до квитанції №ПН112 від 10.12.2021 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн. за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підляогає виконанню, та 454,00 грн. за забезпечення позову. Що підтверджено квитанцією №ПН113 від 10.12.2021.

З огляду на викладене, необхідно стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362,00грн.

Частиною першою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги №б/н від 06.12.2021 (а.с.10), акт виконаних робіт з надання правової (правничої) допомоги від 07.12.2021 (а.с.11), квитанцію до прибуткового касового ордера №16 від 07.12.2021 (а.с.10), з яких вбачається, що адвокату Клименко І.Ф. позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 3000 грн.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача на адресу суду не надходило, будь-яких заперечень щодо обґрунтованості, неспівмірності чи нерозумності таких витрат суду стороною відповідача надано не було. Хоча, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на саме на іншу сторону, яка може заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/ 9215/15-ц звернуто увагу судів на те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п.44).

Таким чином, при вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що витрати позивача цілком підтверджені наданими доказами, заперечень щодо розміру витрат, їх обґрунтованості, співмірності та розумності від сторони відповідача не надходило. А тому, зважаючи на те, що судом позов задоволено, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280, 284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Тростянецького відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Савченко Світлана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №259, вчинений 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації цього майна та задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 673938,26 грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1362,00грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3000 грн.(три тисячі гривень 00 коп.) за надання правничої допомоги.

Застосовані ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року заходи забезпечення позову щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до відповідного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса: вул.Грушевського, буд.1Д, м.Київ, 01001, ;

третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, адреса: вул. Центральна, 6/9, м. Дніпро, 49000;

третя особа старший державний виконавець Тростянецького відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Савченко Світлана Олександрівна, адреса: вул.Соборна, 90, смт Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, 23400.

Суддя А.М.Мудрак