Справа № 216/4592/20
Провадження № 2/216/363/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О., Кравець А.С.,

представників позивача Рассомахи С.А. , Калініченко Л.М. ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідачки Велегури М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 цивільну справу за позовною заявою виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборону відчуження житла, право користування яким має дитина, -

в с т а н о в и в:

07 серпня 2020 року та уточнено 07 грудня 2020 року представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборону відчуження житла, право користування яким має дитина.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені відповідно до ст. 126 СК України. Відповідачі належним чином не доглядають за дитиною, систематично зловживають спиртними напоями, збирають за місцем свого проживання осіб сумнівної поведінки, з якими в стані алкогольного сп`яніння влаштовують сварки та бійки. Житло за адресою: АДРЕСА_1 , у антисанітарному стані, що небезпечно для життя та здоров`я дитини.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2010 ОСОБА_3 була засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду.

Стосовно ОСОБА_4 у Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

З 20.07.2020 родина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувала під соціальним супроводом фахівців Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. За час роботи з сім`єю відповідачі не виконували рекомендації фахівців центру, уникали спілкування, не відповідали на телефонні дзвінки, не надавали доступу до житла.

Згідно наказу від 29.07.2020 № 107-П дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому, оскільки опинився у надзвичайно складних життєвих обставинах, та рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 27.07.2020 № 244 малолітнього ОСОБА_7 було відібрано від матері, та влаштовано до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 1» Криворізької міської ради з подальшим напрямленням його до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення.

Малолітній ОСОБА_7 зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 . Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представники позивача Рассомаха С.А. , Калініченко Л.М. у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Просили суд врахувати, що відповідачі вели аморальний спосіб життя, грошові кошти які виплачувалися державою на утримання дитини витрачали на власні потереби, в результаті чого дитину в двомісячному віці було забрано до будинку дитини.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, пояснила, що в даний час в квартирі зробила ремонт, для проживання дитини створено всі належні умови, вона неофіційно працевлаштована, заробітна плата складає від 5000 грн до 7000 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8 просив суд відмовити в позові, ОСОБА_3 працевлаштована, регулярно відвідує дитину, поведінка добропорядна, не було зафіксовано будь-яких порушень з її сторони.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, просив суд відмовити позивачу, він хоче займатися вихованням дитини, працевлаштований, отримує місячну заробітну плату від 8000 грн до 12000 грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9 являється батьком, а ОСОБА_3 матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 10.06.2020 (а.с.6).

Відповідно до наказу директора КМЦСССДМ № 44/7 від 20.07.2020, родина ОСОБА_3 взята на соціальний супровід. За час роботи з сім`єю, жінка не виконувала рекомендації фахівців центру, надавала неправдиві відомості, уникала спілкування, не відповідала на телефонні дзвінки, не надала доступу до житла. Батьки дитини мають по декілька притягнень до відповідальності, передбачених законом, за скоєння кримінальних злочинів, та перебували в місцях позбавленні волі. Чоловік та жінка ведуть асоціальний спосіб життя, вживають алкогольні напої. Державну соціальну допомогу, яку отримують від УПСЗН на дитину, витрачають не за призначенням (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 29.07.2020 № 107-П, з метою соціального захисту взято на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитину яку опинилася у складних життєвих обставинах, та рішенням від 27.07.2020 № 244, відібрано від матері ОСОБА_3 , малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доручено службі у справах дітей виконкому районної у місті ради влаштувати малолітнього ОСОБА_5 до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 1» Криворізької міської ради з подальшим направленням до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення (а.с.10).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у незадовільному санітарно-гігієнічному стані, у кімнатах брудно, на підлозі у всіх кімнатах розкидані речі, кімнати не відремонтовані, стіни полущені. Для виховання та розвитку дитини не створені належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 27.07.2020 (а.с.16).

Згідно довідки комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» від 08.02.2022 № 114/01-04, ОСОБА_7 знаходиться у вказаному закладі на повному державному утриманні з 12.08.2020 по теперішній час. Протягом 2020-2022 років мати відвідувала дитину, приносила ліки, засоби гігієни.

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться на розгляді кримінальне провадження № 0002805 відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитана у судовому засідання в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що давно знайома з ОСОБА_3 , раніше та вела неправильний спосіб життя, в неї забрали дитину, однак в даний час працевлаштувалася, працює в неї швейною, отримує заробітну плату близько 3000-5000 грн, дуже відповідальна. ОСОБА_3 часто буває у неї вдома, допомагає їй з дитиною.

Свідок ОСОБА_12 показав, що працює дільничним за адресою місця проживання ОСОБА_3 , яка була раніше судима за ст. 115 КК України, вела аморальний спосіб життя, складались протоколи про адміністративні правопорушення, встановлений відносно неї адміністративний нагляд один раз порушила, не з`явилася на реєстрацію, начебто хворіла. Йому відомо, що благодійна організація допомогла ОСОБА_3 зробити ремонт в квартирі. На момент перевірки відповідачка була з гематомою під оком.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює інспектором сектору ювенальної поліції. 02.11.2021 з метою профілактики, за місцем мешкання ОСОБА_3 з колегою було здійснено виїзд, в квартирі була жінка похилого віку, ОСОБА_3 доглядала за нею. Через 10 хвилин прийшов ОСОБА_4 , був збуджений, незадоволений їх приїздом, ігнорував їх запитання, сказав лише, що це їх життя, і те, що у них в сім`ї постійні сварки це для них нормально. В квартирі умови проживання задовільні, немає води, світла, газу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що працює соціальним працівником, з ОСОБА_3 знайома ще до народження дитини. З 20 липня 2020 року родина ОСОБА_3 стоїть на обліку як така, що опинилася у складних життєвих умовах. Від сусідів поступила інформація, що їжа готується на вулиці, після чого вони здійснили виїзд за місцем проживання відповідачів. Під час огляду квартири було встановлено, що в одній із кімнат була бабуся, яка потребувала догляду, речей дитини не було, умови проживання незадовільні. ОСОБА_4 був в стані агресії, ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння. За результатами огляду квартири було складено акт.

Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивачем заявлену вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідачів, та на думку суду вказаний розмір аліментів відповідатиме гармонійному розвитку дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 18.02.2021 № 8/33-500, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.77-78).

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідачі у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Із довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 03.08.2020 № 3534 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 17).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.07.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_15 - 1/8 частка та 2/4 частки, ОСОБА_3 - 2/4 частки, ОСОБА_6 - 3/8 частки (а.с.18).

Враховуючи наведене, суд вважає, що в інтересах малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою захисту його житлових прав необхідно накласти заборону на відчуження вищевказаного домоволодіння.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені до суду з позовом, тому відповідно до ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2522,40 грн (840,80 х 3 = 2522,40 грн).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259 , 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , про позбавлення батьківських - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів їхнього заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Накласти заборону на відчуження житла, право користування яким має малолітній ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним повноліття, про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платіж за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,в дохід держави судовий збір в сумі 2522,40 грн, тобто по 1261,20 грн. (одній тисячі двісті шістдесят одній гривні двадцять копійок), з кожного.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 лютого 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: виконком Центрально-Міської районної у місті ради, , місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В.Онопченко