Єдиний унікальний номер 725/1112/22
Номер провадження 2/725/146/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2022 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст. ст. 175, 176, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Звертаючись до суду з позовом позивачем була зазначена повна вартість майна 223 636,00 грн. та зазначена ціна позову відповідно 223636,00 грн.

Разом з тим прихожу до висновку, що зазначена ціна позову не відповідає реальній вартості майна станом на день звернення до суду. Так згідно доданого до позову договору купівлі продажу від 07.12.2018 року ціна торговельного місця, за яку її було придбано складала 196636,00 грн.

Окрім того, позивач вказує перелік майна який підлягає поділу, однак не надає жодного доказу існування такого майна та його вартість.

Таким чином, враховуючи вищенаведене ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна.

Також позивачем ставиться одна вимога не майнового характеру, а саме встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Відповідно ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Згідно ст. 120 Сімейного кодексу України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні положень статей 119, 120 СК України, судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Позивачка у позовній заяві не зазначила місця проживання спільних з відповідачем дітей у випадку встановлення режиму окремого проживання із своїм чоловіком, не вказала яку участь у їх вихованні братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, не зазначено також, де буде проживати позивачка, а де відповідач.

Відповідно до ст.185 ЦК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При зазначених недоліках, позовна заява не може бути прийнята до провадження суду і підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись 175,177,185,187,353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання та поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька