Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М.

у цивільній справі №295/14224/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 , третя особа АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ, яка на 16.01.2021 року становить 6126,34 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування поданого позову зазначав, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: АДРЕСА_1 . Підтвердженням здійснення приєднання відповідача до умов публічного договору на постачання природного газу є відкриття Оператором ГРМ (АТ «Житомиргаз») особового рахунку № НОМЕР_1 та присвоєння коду об`єкту споживача на ім`я ОСОБА_1 , що зазначено у витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . На цій підставі позивач стверджує, що правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладання типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Однак, всупереч вищезазначеним вимогам, в період з 01.02.2016 року по 31.10.2020 року оплата за надання послуги з газопостачання здійснювалась відповідачем несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 6126,34 грн. Позивач зауважив, що оскільки споживач періодично здійснював платежі за спожитий природний газ, має місце переривання строків позовної давності.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» заборгованість за спожитий природний газ, яка на 16.01.2021 року становить 6126,34 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення є незаконними та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що в зазначеній квартирі більше 5 років він майже не проживає, оскільки мешкає на дачі в Коростишівському районі. Зазначає, що упродовж розгляду справи змінена позовна заява, остання з додатками йому вручена не була. На вказані порушення ним зверталася увага суду, проте належна юридична оцінка зловживанню процесуальними нормами позивачем судом першої інстанції не дана. Крім того, позивачем не надано доказів користання ним газом, а надано лише реєстр про їх знищення. Тому, такі дії позивача не можуть вважатися поданням суду належних і допустимих доказів, оскільки сторони повинні подавати суду докази, а не документи про їх знищення. Вважає, що відноповідно до норм ст.ст.256,257,267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з позовної заяви та її додатків, строки позовної давності почали спливати з липня 2015 року і закінчилися у серпні 2018 року. Так, в ухвалі Богунського районного суду м.Житомира від 25.03.2002 року по цивільній справі №289/3622/20 за заявою ТзОВ «Житомиргаз збут» про стягнення з нього заборгованості в сумі 11 530,30 грн. в частині видачі судового наказу, вказується про обставини порушення строків позовної давності. Зазначена ухвала набрала законної сили. Тому, вказані оставини і відповідні правові норми, які регулюють вказані правовідносини, залишилися поза увагою суду.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Житомиргаз Збут» надає послуги з постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану квартиру оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку споживання природного газу, за споживачем ОСОБА_1 обліковується заборгованість з оплати спожитого природного газу, яка становить 6126,34 грн (а.с. 109-110).

Зі змісту указаного розрахунку встановлено, що в період з грудня 2016 року по травень 2017 року було враховано субсидію, що співпадає із повідомленнями про надання субсидій ОСОБА_1 , що долучені до відзиву (а.с. 54-57).

Відповідачем надано фотознімок з газового лічильника, де показники щодо використаного об"єму газу становлять 2889,51 ( Т. 2 а.с. 11), що відповідає показникам, які визначені в розрахунку, що приєднаний до матеріалів справи позивачем ( Т 1 а.с. 222-223).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому судом враховано, що відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу.

Згідно п. 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть поводитись на підставі даних про об`єм (обсяг) газу визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період.

Відповідно до п. 30 розділу ІІІ Правил в разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За правилами статей 253-254, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Поряд з викладеним, стаття 264 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частини 1, 3).

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості ( т. 1 а.с. 222-223) ОСОБА_1 здійснювалось часткова оплата заборгованості за спожитий природний газ, а саме у жовтні 2016 року, у квітні, липні, жовтні, грудні 2018 року, у липні, листопаді 2019 року, у січні, лютому 2020 року в розмірі, що перевищував суму нарахованої місячної плати за споживання газу.

Із позовною заявою ТОВ «Житомиргаз» звернулось до суду 26.11.2020 року.

З чого вбачається, що у розумінні ст. 264 ЦК України, відповідачем було перервано строк позовної давності та позивач в межах трирічного строку звернувся до суду за захистом свої прав. Тобто, строк позовної давності не пропущено та клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до задоволення не підлягає.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано розміру заборгованості, що утворилась у зв`язку з неналежною оплатою послуг з постачання природного газу, позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за надання послуг з постачання природного газу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: