_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7236/20
Провадження № 2/947/999/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким стянути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» 135 838, 26 гривень, а також судові витрати у розмірі 2102 гривень.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 01.01.2011 року між позивачем ПП «Вендинг Кволіті» та відповідачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 10 ПТ купівлі-продажу, за умовами якого Продавець ПП «Вендинг Кволіті» зобов`язаний передати у власність Покупця ФОП « ОСОБА_1 по його попередніх заявках, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар та оплатити його вартість.

Вказує, що згідно видаткової накладної № 167 від 31.03.2017 року, позивач поставив покупцеві товар на загальну суму 110 633,76 гривень, проте оплату за даною накладною відповідач не здійснював, а отже сума боргу згідно накладної становить 110 633,76 гривень + 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.04.2020 року у відкритті провадження у справі було відмовлено.

Проте, постановою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року задоволено апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вердинг Кволіті», в результаті чого скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2020 року, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Матеріали цивільної справи надійшли до суду 06 січня 2021 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 18 січня 2021 року справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 19.01.2021 року було прийнято до провадження цивільну справу та призначенго до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

10 лютого 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслав до суду клопотання, в якому просив витребувати у Позивача ПП «Вендинг Кволіті» оригінали документів, які були долучені до позовної заяви, а саме: Договір купівлі-продажу № 10 ПТ від 01.01.2011 року та Видаткову накладну № 167 від 31.03.2017 року.

20 лютого 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року клопотання представника відповідача про витребування доказів було задоволено.

В ході судового засідання, яке відбулось 14.04.2021 року, відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні звернувся з клопотанням, в якому просив: призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідний інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Успенська, 83/85, м. Одеса, 65011).

На вирішення експертизи поставити такі питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі Договір купівлі-продажу № 10 ПТ від 01.01.2011 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Чи належить підпис вчинений на Договорі купівлі-продажу №10 ПТ від 01.01.2011 року ОСОБА_1 чи іншій особі? Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі Видаткова накладна № 167 від 31.03.2017 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Чи належить підпис вчинений на Видатковій накладній № 167 від 31.03.2017 року ОСОБА_1 чи іншій особі?

Ухвалою суду від 14.04.2021 року дане клопотання було задоволено в повному обсязі, призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на час виконання якої провадження зупинено.

08 лютого 2022 року до канцелярії суду надійшов висновок експертів № 21-2558 від 30.12.2021 року судово-почеркознавчої експертизи, в якому експерт зазначає що: підписи від імені ОСОБА_1 у договорі купівлі-продажу № 10 ПТ від 01.01.2011, укладеному між ПП «Вендинг Кволіті» та СПД ОСОБА_3 , розміщений в розділі «Покупатель» в графі « ОСОБА_4 » та у видатковій накладній № 167 від 31.03.2017, розміщений в графі «Получил(а)», виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою (особами).

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 09.02.2022 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Таким чином позивач нехтуючи своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 43, 44 ЦПК України, не з`являється до суду з неповажних причин, що зважаючи на складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій сторін, дає можливість суду розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в ній матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, за наявними в матеріалах справи та документами, позовні вимоги позивача просив залишити без задоволення.

Розглянувши поданий позов, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 01.01.2011 року між позивачем ПП «Вендинг Кволіті» та відповідачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 10 ПТ купівлі-продажу, за умовами якого Продавець ПП «Вендинг Кволіті» зобов`язаний передати у власність Покупця ФОП « ОСОБА_1 по його попередніх заявках, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар та оплатити його вартість.

Згідно видаткової накладної № 167 від 31.03.2017 року, позивач поставив покупцеві товар на загальну суму 110 633,76 гривень, проте оплату за даною накладною відповідач не здійснював, а отже сума боргу згідно накладної становить 110 633,76 гривень + 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 627 і 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник Відповідача вказує на те, що відповідач ніколи не підписував документи, на які посилається позивач в позовній заяві, а саме: Договір та Видаткову накладну.

У зв`язку з чим за клопотанням відповідача ОСОБА_1 у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза.

На виконання вимог ухвали суду, експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України було виготовлено Висновок № 21-2558 судової-почеркознавчої експертизи, складений 30 грудня 2021 року, в якому експерт зазначає що: підписи від імені ОСОБА_1 у договорі купівлі-продажу № 10 ПТ від 01.01.2011, укладеному між ПП «Вендинг Кволіті» та СПД ОСОБА_3 , розміщений в розділі «Покупатель» в графі « ОСОБА_4 » та у видатковій накладній № 167 від 31.03.2017, розміщений в графі «Получил(а)», виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою (особами).

Отже, стороною позивача не доведено факту наявності боргу відповідача за договором купівлі-продажу № 10 ПТ від 01.01.2011 року та видаткової накладної № 167 від 31.03.2017 року.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А частиною 6 даної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Ухвалюючи рішення суд зазначає, що сторона позивача у судове засідання не з`явилась, інших доводів на підтвердження своїх вимог не надала, доводів відповідача не спростовувала, у зв`язку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, справа розглядається за наявними у ній документами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог, то з урахуванням положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судових витрат, у разі відмови у позові не підлягають

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Вендинг Кволіті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.