Справа № 559/396/22
Провадження № 2/559/407/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дубенської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

орган опіки та піклування Дубенської міської радив інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно нього. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_2 . Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.11.2018 відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. За час відбування покарання він жодної грошової допомоги сину ОСОБА_4 не надсилав. Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 26.11.2019 ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв`язку з тим, що його батьки - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відбувають покарання в місцях позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради опікуном над дитиною призначено його бабусю ОСОБА_7 . 25.06.2021 відповідач звільнений із державної установи "Полицька виправна колонія (№76)", проте він не звернувся до виконавчого органу міської ради за місцем проживання дитини з заявою про повернення йому дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання. ОСОБА_3 на даний момент ніде не працює, не проживає за місцем реєстрації, місце його проживання родичам невідоме, а також не бере участі у вихованні та утриманні свого малолітнього сина ОСОБА_4 . Так, на обліку в амбулаторії перебуває дитина ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При відвідуванні дитини вдома, а також при зверненні в амбулаторію з приводу медичних оглядів, захворювань та проведення щеплень з хлопчиком була бабуся. Батька дитини дільнича служба амбулаторії не пригадує. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, малолітній ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_7 , яка є його опікуном. Умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним, бабуся належно виконує обов`язки опікуна. Батьки дитини з сином не проживають, жодної участі у вихованні та утриманні дитини не беруть. Відповідач не заперечує позбавленню його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , про що свідчить його заява від 22 вересня 2021 року, завірена приватним нотаріусом. Питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Дубенської міської ради. На засідання комісії відповідач не з`явився. Опікун дитини ОСОБА_7 повідомила комісії про те, що батько не бере жодної участі у вихованні та утриманні ОСОБА_4 , не цікавиться його здоров`ям та життям. Вищенаведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_4 , а тому просить позбавити його батьківських прав.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, справу розглянути по суті, у зв`язку із визнанням відповідачем позову.

Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явився. Згідно нотаріально посвідченої заяви не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 . Просить справу розглядати без його участі (а.с. 11).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 4, 5-6).

Вироком Дубенського міськрайонного суду від 30.11.2018 ОСОБА_3 було засуджено на 3 роки та 6 місяців позбавлення волі (а.с. 9-10).

Приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Стадійчук О.В. 22.09.2021 було завірена заява № 1169 ОСОБА_3 , про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_2 , так як він не приймає участі у його вихованні та утриманні (а.с. 11).

26 листопада 2019 року ОСОБА_2 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено йому опікуна ОСОБА_7 (а.с. 12, 13).

25.06.2021 ОСОБА_3 звільнений із державної установи «Полицька виправна колонія (№76)" (а.с. 14).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 22.11.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з бабусею ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним, має окрему кімнату, бабуся належно виконує обов`язки опікуна. Батьки дитини - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - з сином не проживають, жодної участі у вихованні та утриманні дитини не беруть (а.с. 15).

При зверненні в амбулаторію з приводу медичних оглядів, захворювань та проведення щеплень з ОСОБА_4 була його бабуся. Батька дитини дільнична служба амбулаторії не пригадує, згідно інформації амбулаторії №3 ЦПМСД Дубенської міської ради від 12.01.2022 (а.с. 16).

Згідно письмового висновку № 561/05-02-29/22 від 08.02.2022 орган опіки та піклування Дубенської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина - ОСОБА_2 (а.с. 17-18).

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку сина, окрім того він не заперечує, щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 .

Подання даного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати належить стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 200, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 180 СК України, суд,

вирішив:

позов Органу опіки та піклування Дубенської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятисот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 09 березня 2022 року.

Суддя М.В. Панчук