Справа № 143/822/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
22.02.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Огородник Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-
28 липня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Позов мотивовано тим, що 22 вересня 2015 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньки, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо.
Відповідач має добрий стан здоров`я, на обіку в жодній медичній установі не перебуває, а тому в змозі сплачувати аліменти, так як має постійний заробіток. Відповідач не зобов`язаний до виплати аліментів будь-кому, не має інших утриманців.
Позивачці на даний час самій важко забезпечити належний життєвіий рівень для своєї дитини, оскільки вона ніде не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 грн. 00 коп., що в теперішній час зовсім недостатньо для свого прожиття та утримання дитини.
Відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені частинами 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, за змістом яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.75, 84, 192, 180-182 СК України, просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці ј від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття та на її утримання аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку.
Ухвалою судді від 04.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду від її представника начальника відділу «Погребищенське бюро правової допомоги» Козятинського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просить суд слухати справу в їхню відсутність та не заперечують проти прийняття заочного рішення по даній справі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 22-24, 30-32).
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, причин неявки суду не повідомив, відзив не надав.
Ухвалою суду від 22.02.2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного.
Так, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно із ч.1 ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до приписів ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить із 1 січня - 2618 грн. 00 коп., з 1 липня - 2744 грн. 00 коп., з 1 грудня - 2833 грн. 00 коп.
Проте, відповідач всупереч наведеним приписам сімейного законодавства добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню дитини, що є безумовною підставою для стягнення із нього аліментів на утримання дитини.
З огляду на викладене суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 28.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам сторін та малолітньої дитини.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством пердбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обовязок із доказування обставин. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Таким чином, при пред`явленні позову про стягнення алміентів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку саме на позивача покладається процесуальний обов`язок доказування тієї обставини, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.
Проте, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем постійного заробітку, інших доходів, наявності нерухомого чи рухомого майна на праві власності тощо.
Відтак, позивачкою не доведено, що відповідач спроможний сплачувати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку і що надання ним такої матеріальної допомоги не становитиме для нього надмірного тягара.
Зважаючи на викладане, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача аліментів на утримання позивачки в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, необхідно відмовити.
Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.
Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України.
Пунктом 3 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру.
За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог майнового характеру, та ураховуючи, що відповідно до положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 року становить 2270 грн. 00 коп., з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 2-5, 7, 10, 12, 13, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263, 265, 279, 351, 352, 354, 430 ЦПК України суд, -

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 28.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
У задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя