РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

присяжних: Василишин Р. І.

Гладишева В. М.

за участі секретаря Турчак М.І.

за участю прокурора Машталяра Ю. А.

захисника Голень І.Р.

представників психіатричного закладу КНП ЛОР «ЛОКПЛ» Градюк Я.В.

лікуючого лікаря Лемтюгової К.А.

заінтересованої особи ОСОБА_1

та особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Комунального некомерційного підприємства ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», заінтересована особа: ОСОБА_1 про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_2 , 1989 року народження, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2022 року Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» звернулося до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви покликається на те, що на підставі скерування лікаря Батіг Марії Володимирівни у КНП ЛОР ЛОКПЛ 01 лютого 2022 року о 12:11 в примусовому порядку в супроводі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , поступила громадянка ОСОБА_2 , 1989 року народження, мешканка АДРЕСА_1 ., яка була оглянута черговими лікарями-психіатрами, які прийшли до висновку про те, що ОСОБА_2 страждає на важкий психічний розлад і потребує госпіталізації та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 страждає психічним розладом у вигляді: хронічною маячного розладу з 2017 року, неодноразово госпіталізувалась в КНП ЛОР ЛОКПЛ, в тому числі в порядку примусової госпіталізації. Остання виписка 13.01.2022 року. Захворювання носить приступноподібно-прогредієнтний характер. Приступний період характеризується різким психомоторним збудженням з агресією та аутоагресією, маячним трактуванням оточення. Вважає своїх батьків не рідними. Відмовляється від їжі, викидає її. Рве та ріже речі. Висловлюється не цензурною лайкою. 30.01.2022р. в ході суперечки накинулась на матір і завдала їй ударів в обличчя, шию, живіт, нанесла подряпини. З метою заспокоєння пацієнтки, батьки ввели їй депоновану форму клопіксолу, після чого пацієнтка більшість часу спала. 01.02.2022 року, так як пацієнтка продовжувала відмовлятися від їжі, почали наростати ознаки нейролептичного синдрому. 01.02.2022 року за скеруванням районного психіатрі ОСОБА_4 у супроводі поліції, доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в приймальне відділення. В приймальному відділенні КНП ЛОР ЛОКПЛ дана громадянка була оглянута черговим лікарем-психіатром ОСОБА_5 , які дійшли до висновку що громадянка страждає на важкий психічний розлад, а саме: Шизоафективниі розлад, маніакальний тип - Р25.0 неролептичний синдром (згідно Міжнародно класифікації хвороб 10) і по життєвих показах скерована в реанімаційне відділення. 03.02.2022 року переведена для подальшого лікування в 4 загально- психіатричне відділення. ОСОБА_2 від лікування психіатричному відділенні категорично відмовилась. Така була оглянута 03.02.2022 року лікарською комісією у складі: зав.віділення ОСОБА_6 ; лікаря-психіатра ОСОБА_7 ; лікаря-психіатра ОСОБА_8 , які дійшли до висновку, що дана громадянка страждає на важкий психічниї розлад: Д-з: F22.9 Хронічний маячний розлад не уточнений, а саме психомоторне збудження, відмова від їжі, маячне трактування оточуючих. Агресія та аутоагресія - відмова від їжі. Крім того, за фактом нанесення тілесних ушкоджень матері ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадженя №0000058, внесеного до Єдиною реєстру досудового розслідування. Враховуючи наведене, просить ухвалити рішення за яким задовольнити заяву про госпіталізацію та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару КНП ЛОР ЛОКПЛ ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала, дала аналогічні пояснення, викладеним у заяві. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 потребує комплекного лікування, оскільки в такої прогресують агресивні спалахи, самостійно не продовжує призначений курс лікування, не їсть, порізала одяг, внаслідок чого була госпіталізована в реанімаційне відділення. Просить заяву задоволити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечила. Пояснила, що не довіряє своїм батькам, оскільки останні вкололи ін`єкцію без її згоди на те, у зв`язку з чим вона погано себе почувала, була обезсилена. Планує жити окремо від них. Не бажає їсти приготовану ними їжу. На даний час ніде не працює та не має джерел доходу, однак розуміє, що їй потрібні кошти, щоб купувати їжу. З батьками постійно виникають конфлікти, як наслідок заведена працівниками поліції кримінальна справа. Вважає, що раніше, на її думку, її госпіталізовували обманним шляхом, однак і надалі її хочуть зробити психічно хворою, чим принижують її честь та гідність. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, а госпіталізацію та лікування визнати помилковими. Розуміє, що їй необхідне лікування, однак свідомо відмовляється від лікування, оскільки на такому наполягають її батьки.

Зацікавлена особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та просить задоволити, оскільки її донька потребує комплексного лікування, для того, щоб нормально харчуватися не бути агресивною.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі, просить таку задовольнити.

Захисник просить в задоволенні заяви психіатричного закладу відмовити, оскільки в даному випадку має місце виключно побутовий конфлікт між рідними.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що вперше ОСОБА_2 змінилася в поведінці у 2017 року, почала висловлювати маячні ідеї переслідування, шкоди, несприйняття власного тіла, у зв`язку з чим перестала приймати їжу, відтак була вперше госпіталізована у Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Зазначає, що ОСОБА_2 після виписки рекомендованого лікування не дотримувалася, ліки не приймала, внаслідок чого спостерігалося погіршення психічного стану у 2018 та 2019 роках з попередньою симптоматикою, а у березні 2021 року була госпіталізована у зв`язку з наростанням попередньої симптоматики, однак пацієнтка не дала згоду на госпіталізацію та лікування і була виписана згідно рішення суду.

В подальшому, 01 лютого 2022 року о 12:11 год. ОСОБА_2 на підставі скерування лікаря ОСОБА_4 була доставлена у КНП ЛОР ЛОКПЛ в примусовому порядку в супроводі ОСОБА_3 , ОСОБА_1

ОСОБА_2 була оглянута черговими лікарями-психіатрами, які прийшли до висновку про те, що така страждає психічним розладом у вигляді: хронічною маячного розладу з 2017 року, неодноразово госпіталізувалась в КНП ЛОР ЛОКПЛ, в тому числі в порядку примусової госпіталізації. Остання виписка 13.01.2022 року. Захворювання носить приступноподібно-прогредієнтний характер. Приступний період характеризується різким психомоторним збудженням з агресією та аутоагресією, маячним трактуванням оточення. Вважає своїх батьків не рідними. Відмовляється від їжі, викидає її. Рве та ріже речі. Висловлюється не цензурною лайкою. 30.01.2022р. в ході суперечки накинулась на матір і завдала їй ударів в обличчя, шию, живіт, нанесла подряпини. З метою заспокоєння пацієнтки, батьки ввели їй депоновану форму клопіксолу, після чого пацієнтка більшість часу спала. 01.02.2022 року, так як пацієнтка продовжувала відмовлятися від їжі, почали наростати ознаки нейролептичного синдрому. 01.02.2022 року за скеруванням районного психіатрі ОСОБА_4 у супроводі поліції, доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в приймальне відділення. В приймальному відділенні КНП ЛОР ЛОКПЛ дана громадянка була оглянута черговим лікарем-психіатром ОСОБА_5 , які дійшли до висновку що громадянка страждає на важкий психічний розлад, а саме: Шизоафективниі розлад, маніакальний тип - Р25.0 неролептичний синдром (згідно Міжнародно класифікації хвороб 10) і по життєвих показах скерована в реанімаційне відділення. 03.02.2022 року переведена для подальшого лікування в 4 загально- психіатричне відділення. ОСОБА_2 від лікування психіатричному відділенні категорично відмовилась. Така була оглянута 03.02.2022 року лікарською комісією у складі: зав.віділення ОСОБА_6 ; лікаря-психіатра Лемтюгова К.А.; лікаря-психіатра ОСОБА_8 , які дійшли до висновку, що дана громадянка страждає на важкий психічниї розлад: Д-з: F22.9 Хронічний маячний розлад не уточнений, а саме психомоторне збудження, відмова від їжі, маячне трактування оточуючих. Агресія та аутоагресія - відмова від їжі. Крім того, за фактом нанесення тілесних ушкоджень матері ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадженя №0000058, внесеного до Єдиною реєстру досудового розслідування. Враховуючи наведене, просить ухвалити рішення за яким задовольнити заяву про госпіталізацію та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару КНП ЛОР ЛОКПЛ Бугійчик Х.В.

Закон України «Про психіатричну допомогу» визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг (ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18).

Згідно з висновком комісії лікарів психіатрів 4 відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» у складі: зав.віділення ОСОБА_6 ; лікаря-психіатра Лемтюгова К.А.; лікаря-психіатра Ощіпок С.О., від 03 лютого 2022 року ОСОБА_2 потребує подальшого лікування в примусовому порядку в психіатричному стаціонарі, у зв`язку з наявністю у неї на момент огляду тяжкого психічного розладу Хронічні маячні розлади F22.9 (діагноз згідно МКХ-10), що позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Хронічний маячний розлад не уточнений, а саме психомоторне збудження, відмова від їжі, маячне трактування оточуючих. Агресія та аутоагресія - відмова від їжі. Крім того, за фактом нанесення тілесних ушкоджень матері ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадженя №0000058, внесеного до Єдиною реєстру досудового розслідування. Враховуючи наведене, просить ухвалити рішення за яким задовольнити заяву про госпіталізацію та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару КНП ЛОР ЛОКПЛ ОСОБА_2 .

Крім того, суд враховує, що матеріалами справи підтверджується, що раніше ОСОБА_2 неодноразово проходила лікування в умовах психіатричного стаціонару за аналогічних обставин, зокрема, виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом Маячний розлад у період з 16 липня 2018 року по 13 серпня 2018 року, з 24 лютого 2019 року по 11 березня 2019 року, з 10 квітня 2019 року по 24 квітня 2019 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року госпіталізовано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для примусового лікування в умовах психіатричного лікування.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 857/2022 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 27 жовтня 2020 року по 10 грудня 2020 року з діагнозом F22.0 Маячні розлади.

Зважаючи на поведінку ОСОБА_2 , небезпеку дій, які нею вчинялися для неї та оточуючих, беручи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів та те, що її лікування можливе лише в умовах стаціонарного психіатричного стаціонару для отримання такою комплексного лікування, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 341, 342 ЦПК України, ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

у х в а л и в :

Заяву задоволити.

Госпіталізувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару КНП ЛОР ЛОКПЛ.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 18.02.2022 року.

Суддя: Мартьянова С.М.

Присяжні: Василишин Р. І.

Гладишев В. М.