Єдиний унікальний номер 317/2738/21
Провадження № 6/317/22/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова Ігоря Вікторовича про примусове проникнення до житла,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінов І.В. звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з поданням про примусове проникнення до житла та просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить боржнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 278, посвідченого 26.05.2006 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Нєлєпіною Н.О., з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа.

В обґрунтування подання вказує, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 68406111 з примусового виконання виконавчого листа Запорізького районного суду Запорізької області № 317/2738/21 від 27.01.2022, яким передбачено наступне: «Відібрати дитину з інвалідністю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_1 і повернути дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх матері ОСОБА_4 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ». Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню.

На виконання постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Визвілко Т.В. від 03.02.2022, виконавче провадження передано з Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у зв`язку з чим 08.02.2022 виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження, копії якої направлено на адреси сторін виконавчого провадження, зазначені у виконавчому документі.

Під час перебування виконавчого провадження на виконанні в Запорізькому відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавцями цього Відділу вчинялись виконавчі дії щодо розшуку боржника з дітьми за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

28.01.2022 виконавцем винесено постанову про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій, в порядку ст.ст. 14, 64 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій, призначених на 02.02.2022.

28.01.2022 виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, в порядку ст.ст. 14, 18 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій, призначених на 02.02.2022.

Проте згідно акту державного виконавця від 02.02.2022 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцю зі стягувачем, представником органу опіки та піклування та співробітником Національної поліції потрапити не вдалося у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

02.02.2022 виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 1700,00 грн.

03.02.2022 виконавцем винесено постанову про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій, в порядку ст.ст. 14, 64 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій, призначених на 07.02.2022.

03.02.2022 виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, в порядку ст.ст. 14, 18 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій, призначених на 07.02.2022.

Проте згідно акту державного виконавця від 07.02.2022 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцю зі стягувачем, представником органу опіки та піклування та співробітником Національної поліції потрапити не вдалося у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

07.02.2022 виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 3400,00 грн.

10.02.2022 виконавцем винесено постанову про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій, в порядку ст.ст. 14, 64 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій, призначених на 15.02.2022.

10.02.2022 виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, в порядку ст.ст. 14, 18 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій, призначених на 15.02.2022.

Проте згідно акту державного виконавця від 15.02.2022 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцю зі стягувачем, представником органу опіки та піклування та співробітником Національної поліції потрапити не вдалося у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

На переконання державного виконавця боржник умисно уникає обов`язку щодо виконання рішення суду, перешкоджає проведенню виконавчих дій шляхом не допуску учасників виконавчого провадження до місця його мешкання з дітьми.

Станом на 17.02.2022 рішення суду боржником не виконано, будь-яких пояснень стосовно невиконання на адресу Відділу не надходило.

Державний виконавець Косінов І.В. до суду не з`явився, у заяві від 23.02.2022 просив розглянути подання за його відсутності.

Дослідивши подання та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом виконавчого листа, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області у справі № 317/2738/21, суд вирішив відібрати дитину з інвалідністю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_1 і повернути дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх матері ОСОБА_4 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Рішення в цій частині допущено до негайного виконання.

Постановою державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мантулою В.М. відкрито виконавче провадження № 68406111 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Постановою від 03.02.2022 матеріали виконавчого провадження № 68406111 передані на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно із ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2020 (справа № 757/41727/19-ц) зроблено висновок, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець посилається на те, що тричі було здійснено виїзд за адресою проживання боржника, однак потрапити в помешкання останнього для проведення виконавчих дій не виявилось можливим.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи видно, що державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання виконавчого документа, проте виконавчі дії не дали результату.

Боржник був попереджений виконавцем у визначений законом спосіб про відкриття виконавчого провадження та про проведення виконавчих дій, проте ним не вчинено дій щодо виконання рішення суду, натомість вчинено перешкоди і не допущено державного виконавця у житло.

Матеріали справи містять доказове підтвердження того, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить боржнику за виконавчим документом і є його місцем проживання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки досліджені докази свідчать про необхідність надання такого дозволу як реального способу виконання судового рішення про відібрання дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18, 81, 249, 263-265, 268, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова Ігоря Вікторовича про примусове проникнення до житла задовольнити.

Надати головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінову Ігорю Вікторовичу дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить боржнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2006, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Нєлєпіною Н.О., з метою забезпечення виконання вимог виконавчого листа Запорізького районного суду Запорізької області № 317/2738/21 від 27.01.2022 у виконавчому провадженні № 68406111.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Д.І. Сакоян