ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5241/21 Номер провадження 22-ц/814/657/22Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П..,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Самсонової О.А., повний текст судового рішення виготовлено - 23 грудня 2021 року відповідно, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що після розлучення з відповідачем дитина проживає та знаходиться на її утриманні. У свою чергу, ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а тому позивач у своєму позові просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн. на місяць до повноліття дитини, починаючи з 27 вересня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення мотивовано конституційним обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також тим, що ОСОБА_1 не надає позивачу регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча є працездатним, інших аліментних зобов`язань немає.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення місцевого суду в частині зменшення щомісячного розміру аліментів з 2500 грн. до 1500 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а також не надано можливості надання ОСОБА_1 доказів у зв`язку з неповідомленням його про розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (актовий запис №775).

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 червня 2012 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.4), сторони є батьками неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №600).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року по справі №552/4437/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.12).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2500 грн. на місяць, починаючи з 27 вересня 2021 року і до досягнення дочкою повноліття, місцевий суд виходив з того, що конституційним обов`язком батьків є утримання своїх дітей до їх повноліття, тим більше, що ОСОБА_1 , офіційно працюючи та не маючи інших аліментних зобов`язань, не надає ОСОБА_2 необхідної матеріальної допомоги на утримання дочки. Доказів на спростування даної обставини, а також заперечень проти вказаного розміру аліментів ОСОБА_1 до суду не надав.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини 3 статті 183 СК України передбачено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (стаття 191 СК України).

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи матеріали справи та враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, забезпечувати їй необхідні та достатні умови життя, які б сприяли всебічному і гармонійному розвитку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 2500 грн. на місяць, починаючи з 27 вересня 2021 року і до досягнення дочкою повноліття.

Натомість твердження скаржника про те, що щомісячне стягнення аліментів на дитину в сумі 2500 грн. погіршує його становище порівняно зі становищем одержувача аліментів апеляційний суд відхиляє як необґрунтоване, оскільки сума стягнення наразі складає половину його щомісячної заробітної плати, а з урахуванням росту соціальних стандартів не може вважатися порушенням майнових прав ОСОБА_1 .

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не отримував від місцевого суду ні копії позовної заяви ОСОБА_2 з додатками, ні ухвали про відкриття провадження по справі, що позбавило його можливості подати відзив на позов та докази, які спростовували заявлений розмір аліментів.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2021 року ОСОБА_5 було особисто, під підпис, отримано в місцевому суді копію позовної заяви ОСОБА_2 з додатками та ухвалу Київського районного суду м. Полтави про відкриття провадження у справі від 29 вересня 2021 року (а.с.10 на звороті).

Отже, ОСОБА_5 мав можливість протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов ОСОБА_2 та необхідні на його думку докази, але не скористався вказаним правом.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги нові докази - копії довідки про доходи, паспорту ОСОБА_6 та її пенсійного посвідчення, які не становили предмет дослідження суду першої інстанції (а.с.24-26), оскільки поважність причин, що зумовила неможливість їх своєчасного надання ОСОБА_1 не доведена.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль