Справа № 350/131/22
Номер провадження 2/350/178/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила розірвати шлюб укладений між ними, зареєстрований 07.09.2016 у Рожнятівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом №36; неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживанні з нею; після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати.
В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є неповнолітня дочка. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На даний час вони не підтримують жодних відносин, а тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.
У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позовне подав.
Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Беручи до уваги положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати вимогам ст.247 ч.2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з такого.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.
Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони зареєстрували шлюб 07.09.2016 у Рожнятівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис №36. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачці присвоєно ОСОБА_4 (а.с.5).
Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, щоб суперечило його інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, що підтверджено її заявою.
Неявка відповідачка в судове засідання також розцінюється судом як небажання зберігати сім`ю.
За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.
Вирішуючи вимогу позивачки про залишення неповнолітньої дитини на проживанні із нею, суд враховує наступне.
Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).
Довідкою, виданою виконавчим комітетом с.Камінь Ржнятівської селищної ради від 31.01.2022 (а.с. 6) підтверджено, що малолітня дитина сторін - ОСОБА_3 проживає за зареєстрованим місцем проживанням своєї матері.
У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
Згідно з ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, позивачка просила залишити дитину на проживанні з нею, а відповідач про інше не заявляв, тому суд приходить до переконання про те, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання неповнолітньої дочки сторін із їхньою матір`ю ОСОБА_1 .
При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивачка просила залишити обране нею прізвище ОСОБА_4 , враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.
На підставі викладеного, ст.ст.24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.
Шлюб, зареєстрований 07.09.2016 у Рожнятівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом №36 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 - залишити ОСОБА_4 .
Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .
Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя А.М. Бейко