Справа № 130/211/22
Провадження № 22-ц/801/603/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 рокуСправа № 130/211/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.

секретар судового засідання Михайленко А. В.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 26 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження, постановлену у складі судді Заярного А. М. в м. Жмеринка, дата складання повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,-

в с т а н о в и в:

21 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 26 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції зазначив що рішення, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: рішення Жмеринського міськрайонного суду від 19 березня 2015 року, відповідно до якого з відповідача на користь позивача були присуджені до стягнення аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття (справа №130/388/15-ц, рішення суду набрало законної сили 07.04.2015року).

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 09 лютого через засоби поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати ухвалу суду та передати справу для розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не в повній мірі вивчив матеріали справи та не зважив, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2015 року було стягнуто аліменти до повноліття старшою дитиною, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , державний виконавець з цих підстав повернув їй виконавчий лист і вона змушена була звернутися до суду з новим позовом.

Від відповідача у наданий апеляційним судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, викладене у апеляційній скарзі підтримує повністю.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

Згідно пункту 2 частини 1 статті 186 цивільного процесуального Кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Судом першої інстанції встановлено наступне:

07 квітня 2015 року Жмеринським міськрайонним судом на виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.03.2015 року (справа № 130/388/15-ц) видано виконавчий лист, відповідно до якого з відповідача на користь позивача присуджені до стягнення аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 07.04.2015 року. (а.с.6).

Саме цю обставину суд зазначив як підставу для відмови у відкритті провадження у справі, роз`яснив що в разі не звернення з позовом в порядку ч. 3 ст. 183 СК України про визначення розміру аліментів на іншу дитину після досягнення старшою дитиною повноліття, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Проте апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції формально віднісся до питання відкриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Дійсно, в справі що розглядається, ОСОБА_1 21 січня 2022 року звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку.

Позивач не послалася на положення частини 3 статті 183 СК України та не назвала позов про визначення розміру аліментів, проте позов мотивовано тим, що оскільки старша дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , а рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 19 березня 2015 року було визначено стягнення аліментів лише до повноліття старшої дитини та зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 14 січня 2022 року, тому державний виконавець завершив виконавче провадження та повернув виконавчий лист їй. Відповідач категорично заперечує надалі сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що аліменти були присуджені до 14 січня 2022 року.

Тобто, з огляду на зміст позовних вимог, позивач вимагає саме визначити частку аліментів на неповнолітню дитину після досягнення старшою дитиною повноліття.

Верховний суд неодноразово зазначав, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони»), неправильна юридична кваліфікація сторонами їхніх спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні нормативні приписи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 83), від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (пункт 7.43), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 101), від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункт 84), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 8.1)).

Зазначення позивачем конкретних приписів для обґрунтування позову не є визначальним для вирішення судом питання про те, які приписи слід застосувати, вирішуючи спір (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункт 85)). З`ясувавши під час розгляду справи, що позивач або інший учасник справи для обґрунтування вимог або заперечень вказує інші нормативні приписи, ніж ті, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює юридичну кваліфікацію останніх і застосовує для ухвалення рішення ті нормативні приписи, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (пункт 7.43) та від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункт 85)).

Саме суд має обов`язок здійснити юридичну кваліфікацію відносин сторін, виходячи зі встановлених під час розгляду справи фактів, і визначити, який припис треба застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є спірні відносини, не є зміною підстави позову (обставин, якими обґрунтований позов) та обраного позивачем способу захисту (предмета позову) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункт 86)). Аналогічний висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 року (справа № 910/17324/19).

Отже, у справі що розглядається, суд першої інстанції, з урахуванням суті позовних вимог, не мав правових підстав відмовити у відкритті провадження у справі.

Тому, виходячи з положень статті 379 ЦПК України, подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року скасувати як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження, - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук