Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
18.02.2022 2/394/21/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

за участю адвокатів: Сербіна Я.В.

Іванченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Новий світ» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Іванченко В.В. в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0172, яка перейшла до нього в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за позивачем 05.03.2014 року.

У позові по справі № 394/538/21 приватне підприємство «НОВИЙ СВІТ» вказує, що на спірну земельну ділянку у них наявне право користування згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 10.06.2008 року та зареєстрованого у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП Центру ДЗК 06.04.2010 році за № 150 (по зазначеній справі в позові відмовлено в повному обсязі рішення суду наявне в публічному доступі).

Зазначений договір відповідно до п. 8 укладено терміном на дванадцять років.

Пункт 9 договору вказує, що орендна плата сплачується орендарем у формі та розмірі 3% річних від нормативно грошової оцінки.

Відповідно до п. 11 договору орендна плата вноситься до 31 грудня.

В свою чергу з 2014 по 2020 роки відповідачем не виплачувалася орендна плата позивачу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суму виплачених та утриманих доходів за 2017-2020 року.

В 2014 році позивач повідомив відповідача про те, що змінився власник зазначеної земельної ділянки (зазначене підтверджується позовною заявою відповідача від 05.08.2021 року).

Зазначив, що положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Доводи касаційної скарги про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач не звертався за отриманням орендної плати, є безпідставними, оскільки договір не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати. Крім того, у пункті 9 договору зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця.

Отже, враховуючи факт систематичної невиплати орендної плати позивачу відповідачем за 2018-2020 роки, є підставою для розірвання договору оренди землі від 10.06.2008 року та зареєстрованого у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП Центру ДЗК 06.04.2010 року за № 150.

Позивач просить суд розірвати договір оренди землі, укладений 10.06.2008 року та зареєстрованого у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП Центру ДЗК 06.04.2010 року за № 150 а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати за надання правничої допомоги /а.с.2-4/.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

13.01.2022 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначив, що позов є незаконним, необґрунтованим, надуманим та таким, який суперечить фактичним обставинам справи та наявним доказам, з огляду на наступне.

10.06.2008 року між ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 та приватним підприємством «Новий світ» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В подальшому цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :022:000:0172.

Відповідно до п. 8 Договору оренди строк його дії - 12 років. Державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі проведено 06.04.2010 року у Новоархангельському відділі Кіровоградської Філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 150.

Відповідно до умов позовної заяви позивач вказує на те, що нібито у 2014 змінився власник земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № 240 від 05.03.2014 року також, до позовної заяви позивачем додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2021 року, якою підтверджено факт, переходу до позивача права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0172 площею 5,2634 га.

Підставою для подання позову стало те, що позивач не отримував оренду плату з 2014 по 2020 роки. Підтвердженням цього стали відомості з реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2020 року.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що нібито у 2014 році позивач повідомив відповідача про те, що змінився власник зазначеної земельної ділянки, проте, позивачем не додано до позовної заяви будь-яких доказів того, що позивач у порядку, визначеному чинним законодавством України, повідомив відповідача про зміну власника земельної ділянки. Єдиним доказом, яким керується позивач, це позовна заява у справі 394/538/21 за позовом відповідача до позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який подано позивачем 05.08.2021 року.

Користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір.

Договір оренди земельної ділянки від 10.06.2008 року був укладений між власницею цієї земельної ділянки ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 та приватним підприємством «Новий світ». Будь-яких додаткових угод до цього договору не укладалось.

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Звернув увагу суду та відповідача на те, що у позивача та у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачем виконано вимоги чинного законодавства щодо зміни власника земельної ділянки, яка нібито перебувала у користуванні відповідача. Зазначення позивачем у позовній заяві того, що «В 2014 році позивач повідомив відповідача про те, що змінився власник зазначеної земельної ділянки (зазначене підтверджується позовною заявою відповідача від 05.08.2021 року», вказує лише на те, що позивач не використовував спірну земельну ділянку. Крім того, всі доводи позивача, в обґрунтування позову, є безпідставним та надуманим, оскільки не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

В обґрунтування позову, позивач, посилаючись на позов ПП «Новий світ» від 05.08.2021 року, не звернув увагу на те, що позов не містить доказів виконання позивачем вимог ч. 3 ст. 148-1 ЗК України.

Крім того, позов ПП «Новий світ» датований 05.08.2021 року, а обов`язок позивача виконати вимоги ч. 3 ст. 148-1 ЗК України повинен бути виконаний протягом одного місяця з дня набуття права власності на земельну ділянку (тобто до 05.04.2014 року).

Таким чином, позивач в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів щодо виконання позивачем вимог ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України.

Разом з цим вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що позивач протягом декількох років поспіль особисто здійснює обробіток земельної ділянки. У зв`язку з цим позивачем ініційовано позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки договір оренди від 10.06.2008 року є дійсним та обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до заяви вказано загальні суми наданих послуг. З огляду на те, що клієнт позивача чітко не вказав яку кількість годин було витрачено на надані послуги, а лише умовні години, вважає, що сума та вартість даних послуг є завищеною, не обґрунтованою та документально не підтвердженою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивачем при поданні позову до суду було подано попередній розрахунок суми судових витрат, однак жодних доказів на підтвердження розміру судових витрат надано не було.

Також, наразі за заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 31.08.2021 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №0000302, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 01.09.2021 року.

На підставі вищевикладеного, вважає, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими, такими які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами та направлені виключно на заведення суду в оману щодо фактичного користувача спірною земельною ділянкою, оскільки саме позов позивача по справі №394/538/21 підтверджує те, що позивач не використовував спірну земельну ділянку, у зв`язку з чим і ініціював позов /а.с.36-40/.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України наголошує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України законодавець закріпив, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Даний позов підсудний Новоархангельському районному суду, оскільки нерухоме майно (земельна ділянка) розташоване на території Голованівського району (до зміни адміністративного поділу Новоархангельського району) Кіровоградської області.

Предметом спору в даній справі є правовідносини щодо договірних зобов`язань, які регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним Кодексом України та Цивільним Кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи 10 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ПП «Новий світ» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі проведено 06 квітня 2010 року у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 50. Зазначений договір відповідно до п. 8 укладено терміном на дванадцять років/а.с.21-25/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тернівка Новоархангельського району Кіровоградської області померла ОСОБА_2 /а.с.12/.

Відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії БТР №793060 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в селі Тернівка Новоархангельського району Кіровоградської області, податковий номер НОМЕР_2 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0172, площею 5,2634 га в межах згідно з планом, розташованої на території Тернівської сільської ради Новоархангельського району (нині Голованівський) Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-KP № 035087, виданого Тернівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 30 квітня 2002 року, на підставі рішення сесії Тернівської сільської ради від 04 грудня 2001 року №112.

Згідно витягу № НВ-013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.12.2013 року земельна ділянка зареєстрована Новоархангельським відділом КРФ ДП ЦДЗК Кіровоградської області 06.04.2010 року /а.с.15/.

Зі світлокопії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №281872867 від 29.10.2021 року вбачається, що власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0172 є ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори Голованівського районного нотаріального округу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05.03.2014 року /а.с.10-11/.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, виданого на ім`я позивача слідує, що він в період з 2017 року по 2020 рік не отримував орендної плати від відповідача.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі стаття 2 Закону України «Про оренду землі».

Щодо виниклого спору суд застосовує наступні норми права.

Так, у ч. 1 ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачає, що передача в оренду ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником ділянки і орендарем.

У ч. 1 ст. 125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - ч. 2 ст. 126 ЗК України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є закон «Про оренду землі» від 6.10.98 №161-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації.

Ст. 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається в письмовій формі й за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.14 цього закону).

У відповідності до ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно зі ч. 1 ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Крім того, договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст. 35 Закону України «Про оренду землі».

У ЦК України передбачено як визначення строку, так і початку перебігу строку та його закінчення.

У ст. 252 ЦК України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст. 253 ЦК України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч.1 ст.254 ЦК України).

Переважна більшість правовідносин, які урегульовані нормами цивільного законодавства, є відносинами, в яких забезпечується правомірна поведінка їх суб`єктів і нормальна реалізація ними суб`єктивних прав і виконання суб`єктивних обов`язків.

Тому і строки в таких правовідносинах є строками здійснення суб`єктивних цивільних прав та виконання обов`язків.

Це загальне правило закріплено в ст. 631 ЦК України, зокрема, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права й виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Разом з тим у ч. 3 вказаної статті обумовлено, що сторони можуть установити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Момент укладення договору передбачений у ст. 640 ЦК України пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

У спеціальному законі №161-XIV як вже зазначалось, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст.18).

У пункті 40 договору оренди землі сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору /а.с.24/.

Стаття 31 закону № 161-XIV регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір припиняється в разі : закінчення строку, на який його було укладено; викупу для суспільних потреб та примусового відчуження ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, установленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст.7 цього закону, від виконання укладеного договору оренди ділянки; ліквідації юридичної особи орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї зі сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, установленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо іншого не передбачено законом або цим договором.

Особа, яка набула право власності на ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня держреєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному в ст.148-1 ЗК України.

З огляду на зазначені норми матеріального права суд констатує, що дія вищезазначеного договору оренди землі враховуючи строк на який його укладено, а також час його реєстрації спливає 06 квітня 2022 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом досліджено копію договору, згідно п. 40 якого погоджено між сторонами, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. Вказаний пункт договору є чинним та в установленому законом порядку недійсним не визнавався /а.с.24/.

Таким чином, сторони договору - орендодавець та орендар, скориставшись принципом свободи договору, за згодою між собою передбачили у п. 40 договору оренди землі від 10 червня 2006 року умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень з розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої.

Дана норма є імперативною та покладає на спадкоємця вчинити низку дій, зазначених указаних в статті.

Доказів на підтвердження того, що позивач виконав положення зазначеної статті суду не надано.

Разом з тим його представник в судовому засіданні заявив, що позивачу не було відомо про те, що зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні титульного володільця відповідача у справі.

На це суд зауважує, що позивач міг і мав можливість знати про ті обставини, що його покійна мати передала земельну ділянку у користування певному господарському підприємству, не в залежності стосовно реєстрації іншого речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим суд вказує, що на час розгляду справи укладений 10.06.2008 року договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_2 та відповідачем є діючим та права і обов`язки відповідно до його умов перейшли до спадкоємця позивача у справі.

Відповідно до п. 29 орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою /а.с.23/.

Також суд окремо відзначає, що договір оренди земельної ділянки - це цивільно-правовий договір, який є двостороннім, консенсуальним та оплатним.

Предметом даного договору оренди або об`єктом договору оренди є земельна ділянка.

Земельна ділянка відповідно до умов дослідженого договору оренди передається орендодавцем орендарю у користування за її цільовим призначенням.

Під орендодавцем слід розуміти особу, яка є власником земельної ділянки, в нашому випадку власником нерухомого майна (земельної ділянки) на час схвалення правочину була ОСОБА_2 , а пізніше в часі право на підставі свідоцтва про спадщину перейшло до спадкоємця позивача у справі.

Під орендарем слід розуміти зацікавлену особу, якій на правовій підставі передано у тимчасове (протягом строку визначеного у договорі) користування земельні ділянку.

В ході дії договору його сторони (орендодавець та орендар) повинні дотримуючись умов договору та виконувати свої обов`язки належним чином, тобто діяти добросовісно, сумлінно та старанно, а саме виконувати зобов`язання за загальними правилами або принципами зобов`язань.

Договір оренди земельної ділянки можна розглядати в таких аспектах, як підставу виникнення правовідносин, як власне правовідношення, що виникло з цієї підстави, і як форму, що приймає відповідне правовідношення.

Договір це підстава виникнення правовідносин, тобто юридичного факту, що лежить в основі зобов`язання і відповідно до ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Втілення спільного волевиявлення сторін договору можливе лише за умови забезпечення свободи договору, як принципу, що гарантує відсутність зовнішнього впливу на його учасників.

Зміст договору становлять умови, що визначаються на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, що є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто в нашому випадку це ті умови на яких сторони погодилися виконувати договір.

Істотні умови договору формують його у цілому.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору.

Стосовно виникло спору суд акцентує увагу на наступному, що сторони в силу своїх амбіційних стосунків, які виникли між орендарем та новим власником не дійшли консенсусу щодо виконання умов договору.

Так ПП «Новий Світ» звернулося в іншому провадженні до суду з позовом ОСОБА_1 з позовною заявою про усунення перешкод у користування земельною ділянкою.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2021 року в задоволенні цивільного позову було відмовлено повністю. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Зокрема в зазначеному рішенні суд зазначив, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодного письмового доказу, який би вказував на те, що відповідач, якимось чином, або в який не будь спосіб чинив позивачу перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою, викладені в позовній заяві обставини щодо зазначеного є судженням (припущенням) позивача.

Окремо суд зазначив, що відповідач не долучив до справи свідоцтво про смерть орендодавця та свідоцтво про прийняття спадщини відповідачем, а також клопотання про витребування зазначених документів у компетентних органів.

Також суд вказав, що на підтвердження факту вчинення перешкод у користуванні земельною ділянкою повинні бути надані суду первинні (прямі або непрямі докази) докази, які відтворюють ланцюжок неправомірних дій відповідача, і як наслідок порушення права орендаря на користування земельною ділянкою, а саме доповідна записка або пояснення відповідальних осіб по здійсненню господарської діяльності підприємства, а потім, як наслідок, в порядку захисту свого порушеного права на користування земельною ділянкою - звернення до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, органів державної влади, фіксування протиправних дій за допомогою фото або відеозйомки (речові докази).

Це всі дії в сукупності є необхідними для встановлення об`єктивної істини у справі, і як наслідок, підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

З огляду на наведене, суд констатував, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними доказами, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність обставин, наведених у позовній заяві (здійснення відповідачем позивачу перешкод у користуванні земельною ділянкою), які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Після отримання позитивного для позивача рішення він (позивач) 09.12.2021 року звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом до ПП «Новий Світ» про розірвання договору, чим, на думку суду, продовжив «погану тенденцію» відповідача.

Зокрема він не надав суду на підтвердження доказів звернення до підприємства ПП «Новий Світ» з приводу нарахування та виплати орендної плати, а після її (відповіді) отримання направлення претензії (листом-попередженням) про можливе звернення до суду. Не окреслив обставин хто протягом 2014-2021 років користувався належною йому земельною ділянкою, чи навпаки вона не оброблялася.

За таких обставин суд на підставі наданих сторонами доказів не може дійсно встановити користування земельною ділянкою орендарем (відповідачем у справі) та систематичне не нарахування і не виплату орендної плати у встановленні в договорі строки до 31.12 кожного року (п.11 договору), оскільки відповідач повинен був перерахувати її на наданий позивачем рахунок, або позивач повинен був отримати її (орендну плату) в господарстві в натуральному вигляді.

Позивач відповідно не отримував її (орендну плату) у натуральному вигляді та не надав орендарю рахунку, на який повинно здійснюватись виплата орендної плати.

На погляд суду, систематична не виплата орендної плати позивачу в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, оскільки відповідач був позбавлений можливості проводити розрахунки з позивачем з зазначених вище судом причин.

За таких обставин, враховуючи вмотивоване, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Понесені позивачем витрати віднести за його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 252, 254, 631, 640, 792, 1216, 1225 ЦК України, ст.ст. 124, 125, 148-1 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», ст. ст. 2, 3, 4, 5, 30, 76, 79, 80, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до приватного підприємства «Новий світ» про розірвання договору оренди землі відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

Приватне підприємство «Новий Світ», місцезнаходження вул. Молодіжна, 1 с. Тернівка Голованівського району Кіровоградської області, код юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 03757137.

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2022 року.

Суддя: