Справа № 136/2290/19
Провадження № 6/127/113/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Гаврилюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» - ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що у зазначеного вище приватного виконавця на виконанні перебуває виконавче провадження №66804979 з примусового виконання виконавчого листа Липовецького районного суду Вінницької області №136/2290/19 від 07.09.2021 року про стягнення з ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» на користь ОСОБА_2 боргу. Керівником боржника є ОСОБА_1

13.09.2021 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Проте судове рішення станом на сьогодні не виконано. Виконавцем направлялись вимоги щодо надання пояснень про причини невиконання рішення суду, подання декларації про доходи і майно боржника, а також явки до виконавця. Однак, ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив. Керівнику боржника ТОВ «Градо Строй» достеменно відомо про існування виконавчого провадження №66804979, поштові відправлення виконавця були ним отримані, однак рішення суду не виконано, а боржник (його посадова особа) не вживає жодних заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна (незавершений будівництвом багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 ), жодних обов`язків боржника, передбачених ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не виконує, що, на думку виконавця, свідчить про ухилення від виконання рішення суду, тому він звернувся до суду з цим поданням.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович не з`явився, проте в поданні просив здійснити розгляд подання без його участі за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. перебуває виконавче провадження №66804979 з примусового виконання виконавчого листа №136/2290/19, виданого Липовецьким районним судом Вінницької області 07.09.2021 року, про стягнення з ТОВ «Градо Строй» на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за період з 25.12.2018 року по 25.12.2019 року в сумі 800000 грн. (а.с. 6-8).

Звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець Турський О.В. вказував на те, ТОВ «Градо Строй» в особі керівника ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду. Керівник боржника юридичної особи на даний час не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду та відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.

Виходячи з аналізу вказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Так, у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria»від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Також у справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Таким чином, обмеження боржника в праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного злісного ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Доводи приватного виконавця про те, що керівник ТОВ «Градо Строй» Юшков Г.О. обізнаний про відкрите виконавче провадження, на вимогу виконавця не з`являвся, пояснень щодо невиконання рішення суду не надав, не свідчать про умисне ухилення керівника ТОВ «Градо Строй» ОСОБА_1 від виконання боржником зобов`язань. Доказів, які б свідчили про доцільність обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, матеріли подання не містять.

При цьому, суд звертає увагу, що матеріали подання не містять доказів, щодо здійснення приватним виконавцем усіх передбачених та можливих заходів, пов`язаних з виконанням, зокрема, повідомлення боржника у встановленому законом порядку про відкриття виконавчого провадження і здійснення його викликів для надання пояснень, вжиття заходів щодо розшуку та встановлення фактичного місця проживання боржника, враховуючи те, що матеріали подання містять 3 (три) різних адреси місця знаходження (проживання) ОСОБА_1 .

Тому, за поданої сукупності доказів та за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обов`язків, не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення про тимчасове обмеження в правах, передбачених ст.33 Конституції України, керівника ТОВ «Градо Строй» Юшкова Г.О.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» - ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: