Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1269/21
Провадження № 2/382/158/22
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2022 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в котрій вказала, що згідно виконавчого листа Яготинського районного суду Київської області від 01 липня 2004 року відповідач по справі сплачував аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 сину сторін по справі ОСОБА_3 виповнилося вісімнадцять років. З 01 вересня 2021 року син сторін по справі продовжує навчання у Національному транспортному університеті на денній формі навчання, в зв`язку з чим немає джерел доходу та вимушений перебувати на повному матеріальному забезпеченні позивачки. Зокрема, в зв`язку з навчанням сина, позивачка оплачує проїзд до місця навчання, купує йому одяг та продукти харчування. В той же час, відповідач - батько повнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 є працездатною особою, проте матеріальної допомоги на утримання сина після досягнення ним повноліття не надає, хоча може та повинен її надавати. Відповідач є працездатною особою, однак точне місце його роботи позивачці невідоме. Останнім місцем роботи відповідача станом на червень2021 року (остання сплата аліментів) було ДП АГРОКОМБІНАТ «ПУЩА-ВОДИЦЯ» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район с. Софіївська Бощагівка, вул. Соборна, 63). Про наявність у відповідача у власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна позивачці невідомо. Разом з тим, позивачка працює в Київському міському центрі репродуктивної та пренатальної медицини та на даний час не має у своїй власності будь-якого нерухомого майна. Враховуючи викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини його доходу, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж виповниться сину двадцять три роки.

Відповідач подав відзив на позовні вимоги ОСОБА_1 , в якому зазначив, що позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував її майновий стан та недостатність доходу для покриття витрат на утримання повнолітнього сина. Крім того, зазначає, що він працює на ТОВ «АРТБУД Україна» на посаді водія з 01.11.2018 року по теперішній час. Відповідно до довідки № 01-04-08 від 04.08.2021 року ОСОБА_2 отримує мінімальну заробітну плату, а саме 6 200 грн. в місяць. Відповідно до ордеру № 83 на жилу площу у гуртожитку ДП НДВ агрокомбінату «Пуща-Водиця» ОСОБА_2 проживає з дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у кімнаті гуртожитку площею 17,3 м.кв.. Він має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 навчається у відокремленому структурному «Фаховий коледж інформаційних систем та технологій Державного вищого навчального закладу «КНЕУ імені Вадима Гетьмана». Відповідно до договору № 19/21 від 09.02.2021 року ОСОБА_4 отримувала освітню послугу, а саме підготовка до вступу у вищий навчальний заклад вартістю 5 500 грн.. Відповідно до договору № 51-2021 від 03.08.2021 року ОСОБА_4 вступає на 1 курс для здобуття фахової перед вищої освіти за денною формою навчання. Вартість освітніх послуг складає 16 000 грн. за 1 курс навчання, 17 600 грн. за 2 курс навчання та 19600 грн. за 3 курс навчання. Крім того, у матері ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у 2021 році був перелом шийки бедра, у зв`язку з чим необхідно було проводити операцію та лікування вартістю близько 45 000 грн.. ОСОБА_6 є пенсіонеркою та не має достатньо коштів для оплати операції та лікування. Брат відповідача ОСОБА_7 є безробітним, тому фінансову допомоги своїй матері надавав лише ОСОБА_2 ..Також, брат дружини відповідача ОСОБА_8 має онкологічне захворювання з квітня 2021 року і сімя відповідача фінансово допомагає у договартісному лікуванні цього захворювання.Враховуючи викладене, просив, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи.

29.12.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві відповідач посилається на те, що відповідно до довідки про доходи він працює водієм та отримує мінімальну заробітну, проживає у гуртожитку та має двох неповнолітніх дітей. При цьому, донька відповідача - ОСОБА_4 - також навчається у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інформаційних систем та технологій Державного вишого навчального закладу» КНЕУ імені Вадима Гетьмана та вступає на 1 курс для здобуття фахової освіти за денною формою навчання. Вартість освітніх послуг складає 16 000 грн. за 1 курс навчання, 17600 грн. за 2 курс навчання та 19600 грн. за З курс навчання. Крім того, відповідач надає допомогу своїй матері та братові дружини. Однак, таке обґрунтування заперечень відповідача не заслуговує уваги суду виходячи з наступних обставин. По-перше, що відзиву відповідач докладає безліч фіскальних чеків про сплату значних коштів на лікування як своїх родичів так і родичів своєї дружини. Крім того, матеріали справи містять і чеки на оплату навчання доньки ОСОБА_4 .. Відтак, з огляду на дані обставини можна зробити обґрунтований висновок про те, що розмір доходу відповідача є значним та в більшості випадків тіньовим, оскільки виходить за межі його заробітної плати. При цьому, хочу зауважити, що у наш час є героїзмом за наявності мінімальної заробітної плати та маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючи з гуртожитку, утримувати інших родичів, які також отримують доход у вигляді пенсії та заробітної плати. Проте, є незрозумілим, чому відповідач за наявності таких доходів та допомагаючи усім своїм родичам, намагається ухилитися від надання матеріальної допомоги на утримання свого рідного сина - ОСОБА_9 , який як і інші потребує його матеріальної підтримки на період свого навчання, оскільки з огляду на відсутність професійних навичок та відсутності вищої освіти, він не має змоги офіціїшо працевлаштуватися на гідну роботу. По-друге, слід звернути увагу суду на те, що відповідачем до відзиву не було долучено будь-якого судового рішення, яке підтверджувало б наявність на його утриманні непрацездатної матері та брата дружини. Надання допомоги на їх утримання в добровідьному порядку не є обставиною для звільнення від сплати аліментів на утримання власного сина.Так, Верховний Суд у своїй постанові від 5 вересня 2018 року у справі №306/2389/16-ц вказав, що «доводи заявника стосовно того, що суд апеляційної інстанції не врахував наявності на його утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів, а також того, що з ним проживає сестра, яка є інвалідом другої групи та неповнолітні племінники, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки позивачем не доведено, що вказані особи перебувають на його утриманні.» У постанові від 1 серпня 2019 року у справі № 382/222/17 Верховний Суд наголосив, що «доводи заявника стосовно того, що суд першої та апеляційної інстанції не врахували наявність на його утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів, а також того, що з ним проживає дитина-сирота ОСОБА_6 , не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, оскільки позивачем не доведено, що вказані особи перебувають на його утриманні.» Щодо твердження відповідача про те, що позивачка повинна довести належними та допустимими доказами факт неспроможності покриття витрат на утримання повнолітнього сина, слід вказати, що такі доводи не є обов`язковою обставиною для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Разом з тим, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у гилюбі між собою. Крім того, звертаємо увагу суду на те, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає судовій практиці Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від ЗО січня 2020 року по справі № 227/5551/18 зазначає, що «встановивши, що син сторін - ОСОБА_1 продовжує навчатися у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2, який працездатний та офіційно працевлашціований, мае можливість надавати сину таку допомогу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з 0С0БА_2 аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 іцомісячно, починаючи з 14 грудня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.» По-трете, неодноразово згадуючи в своєму відзиві на позовну заяву про наявність у відповідача по справі двох неповнолітніх доньок від другого шлюбу, одна з яких вже навчається у фінансовому коледжі, відповідач взагалі забуває за свого сина від першого шлюбу та від свого обов`язку як батька надавати всім своїм дітям свою батьківську любов, належне батьківське виховання, яке має грунтуватися на повазі та людської гідності, здобуття освіти, оскільки розірвання шлюбу між батьками, а також проживання дитини окремо від батька не впливає на обсяг прав батька та не звільняє його від обов`язків щодо дитини. Так, принцип рівності громадян у правах і свободах та принцип недискримінації, закріплених у ст. 24 Конституції України та Законі України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». При цьому, згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднашгх Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. З огляду на Конвенцію прав дитини, відповідач, як батько дитини повинен нести обов`язок в утриманні дитини в рівні мірі разом з матір`ю. Отже, на підставі викладеного, просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

20.01.2022 року на адресу Яготинського районного суду Київської області надійшло заперечення від представника ОСОБА_2 - адвоката Король В.Р. в якому зазначено, що позивач у відповіді на відзив заявляє, що «розмір доходу відповідача є значним та в більшості випадків тіньовим, оскільки виходить за межі його заробітної плати». Однак, дане твердження є необгрунтованим та таким, що не підтверджене жодним доказом. Відповідач разом зі своєю дружиною мають спільний бюджет. По-друге, ОСОБА_1 та повнолітній син ОСОБА_10 жодним чином не погоджували навчання у Національному транспортному університеті та вартість такого навчання з Відповідачем. По-третє, ОСОБА_1 має можливість покриття витрат на утримання повнолітнього сина та відмовляється надавати підтвердження свого майнового стану. Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду, і не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непраиездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо хлатником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем належними та допустимими доказами доведено неспроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. Таким чином, враховуючи матеріальне становище Відповідача, наявність в нього двох неповнолітніх дітей та інші обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, то позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини не підлягає задоволенню. По-четверте, незаконною та необгрунтованою є позовна вимога про стягнення 1/4 частини від всіх видів доходу до закінчення сином навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. З ст. 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батпьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу законів про працю України при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Аналіз цих норм права дає підстави для висновку, що у разі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, тобто 25%, ураховуючи положення ст. 128 КЗпП України, Відповідач залишає 50% за собою, а на двох неповнолітніх дітей Відповідача залишиться по 12,5% від доходу їх батька, що порушує права двох неповнолітніх дітей Відповідача. Таким чином, у разі задоволення позову та враховуючи матеріальне становище Відповідача, наявність в нього двох неповнолітніх дітей та інші обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, законним та обґрунтованим буде рішення, яким буде встановлено розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 1000 (одна тисяча) грн.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник позивачки направила заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки та підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги є необгрунтовані, відповідач має двох неповнолітніх дітей, та вважає, що має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень. Відповідач є працездатним, нерухомого та рухомого майна не має, дитина перебуває на утриманні матері.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника відповідача по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В силу ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст. 28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними …

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4-6, 7, 10-12). Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 01.07.2004 року по справі № 2-480/04 із ОСОБА_2 стягувалися аліменти на сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (8, 9). Син сторін, ОСОБА_10 є студентом Національного транспортного університету 1 курсу автомеханічного факультету зі спеціальності Автомобільний транспорт денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.с. 13). З копії Договору №1062-21 між Національним транспортним університетом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу від 25.08.2021 року (а.с. 20-21) вбачається, що загальна вартість послуг за весь строк навчання ОСОБА_10 64 000 грн.. З копії квитанції від 03.09.2021 року (а.с. 22) вбачається, що ОСОБА_10 сплачено 8 000,00 грн. за денну форму навчання у Національному транспортному університеті. З копії Ордера, (а.с.33), копії договору про надання правової допомоги № 01-24/11/21 від 24.11.2021 року (а.с. 34-40), копії Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 41) та копії посвідчення адвоката (а.с. 42) вбачається, що між ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Король і компанія» укладено договір про надання правової допомоги. З копії паспорта (а.с. 43-44) вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 .З копії довідки № 01-04-08 від 04.08.2021 року (а.с. 45) вбачається, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «АРТБУД Україна» на посаді водія з 01.11.2018 року по теперішній час та отримує заробітну плату в розмірі 6 200 грн. в місяць. Відповідно до ордеру № 83 на жилу площу у гуртожитку ДП НДВ агрокомбінату «Пуща-Водиця» (а.с. 46) ОСОБА_2 проживає з дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у кімнаті гуртожитку площею 17,3 м.кв.. Згідно копії Свідоцтва про шлюбу, копії паспорта та копій Свідоцтв про народження (а.с.47-50, 51-52) вбачається, що ОСОБА_2 має членів сімї: дружину ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 навчається у відокремленому структурному «Фаховий коледж інформаційних систем та технологій Державного вищого навчального закладу «КНЕУ імені Вадима Гетьмана». Відповідно до договору № 19/21 від 09.02.2021 року ОСОБА_4 отримувала освітню послугу, а саме підготовка до вступу у вищий навчальний заклад вартістю 5 500 грн.. Відповідно до договору № 51-2021 від 03.08.2021 року ОСОБА_4 вступає на 1 курс для здобуття фахової перед вищої освіти за денною формою навчання. Вартість освітніх послуг складає 16 000 грн. за 1 курс навчання, 17 600 грн. за 2 курс навчання та 19600 грн. за 3 курс навчання (а.с. 50, 53-60). З копії паспорта (а.с. 61), копії довідки про доходи (а.с. 62) та рахунку-фактури і товарного чека (а.с. 63-64, 66-67), копії виписки (а.с. 65) вбачається, що ОСОБА_6 є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 2004,21 грн. в місяць, у 2021 році вона зломала шийки бедра, у зв`язку з чим їй проводити операцію та вона отримувала лікуваннялікування вартістю близько 45 000 грн.. З копії довідки № 446 від 22.11.2021 року (а.с. 68) вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у Яготинській районній філії Київського обласного центру не перебуває та не отримує допомогу по безробіттю. З копії Свідоцтв про народження (а.с. 69-70), копії пенсійного посвідчення (а.с. 71), копій висновків, виписок та квитанції (а.с.72-78) вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 є рідними братом та сестрою, ОСОБА_8 є інвалідом загального захворювання ІІ групи і страждає на онкологічне захворювання та він проходить обстеження та отримує лікування.

Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 183, 200, 141, 199 СК України, та враховуючи, що повнолітній син сторін по справі потребує коштів на проїзд до навчального закладу, необхідних канцелярських засобів та необхідних матеріалів для процесу навчання, а також продукти харчування, одяг та інші речі, що забезпечить безперешкодий процес навчання та розвитку і росту повнолітнього сина сторін, та те, що незалежно від форми навчання визначений обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Крім цього, СК України передбачає стягнення витрат на навчання.

Таким чином, враховуючи вище викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, щоз відповідача на утримання повнолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/5 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до досягнення нею двадцяти трьох років, на час навчання, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку повнолітнього сина.

Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 12, 211, 258-259, 265, 268, 354, 430, 141 ЦПК України, ст. ст. 182, 183, 199-200, 191, 141, 150, 198 СК України, Конвенцією про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Яготин Київської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ "АРТБУД УКРАЇНА" аліменти на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчання.

В межах стягнення платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 09 березня2022 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.