Провадження № 2/577/55/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Цуканової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» та прохає визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 03 липня 2020 року, який зареєстрований в реєстрі за № 6627 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 21 419 грн 87 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13 серпня 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. він отримав копію постанови від 05 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62727873, з якої дізнався, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 03 липня 2020 року вчинений виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 6627 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 21 419 грн 87 коп. Проте вказаний виконавчий напис підлягає скасуванню як такий, що вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України, зокрема ст.ст. 87, 88 Закону України «Про виконавче провадження» та глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так протягом дії кредитного договору він не отримував жодного повідомлення від кредитора про наявність у нього заборгованості за кредитним договором № 1287/5178DCLRKZPT, укладеним між ним та ПАТ «Платинум Банк» 05 вересня 2014 року, а також не отримував жодного повідомлення від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., що свідчить про те, що він не був проінформований про існування заборгованості за вказаним кредитним договором та її розмір, а також позбавлений можливості оскаржити вимогу кредитора у судовому порядку. Він не згоден з тим, що сума заборгованості за кредитним договором за період з 14 травня 2020 року до 25 травня 2020 року визначена в розмірі 20 919 грн 87 коп. Крім того заборгованість за кредитним договором нарахована після закінчення строку дії кредитного договору - після 19 січня 2019 року. З дня виникнення права вимоги сплинуло більше трьох років та при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не враховано, що він жодного разу не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором № 1287/5178DCLRKZPT від 05 вересня 2014 року. З виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягувачем є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», в той час як кредитний договір був укладений між ним та ПАТ «Платинум Банк». Жодних документів, які б підтверджували перехід права вимоги за кредитним договором № 1287/5178DCLRKZPT від 05 вересня 2014 року від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а у подальшому до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» він не отримував.

Також відповідно до постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису - станом на 03 червня 2020 року, нотаріус не мав права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, крім документів про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин». Отже, нотаріус не має права вчиняти виконавчі написи на підставі документів про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних правовідносин, крім документів зі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами.

За таких обставин виконавчий напис, вчинений 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., який зареєстрований у реєстрі за № 6627, є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, направлено за підсудністю до Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Відповідно до ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрите та справа призначена до судового розгляду (а.с. 43).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 59)

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» у судове засідання не з`явилося, про час і місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку (а.с. 52).

Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. у судове засідання також не з`явилися, про час і місце судового розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 55, 56-57).

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що 05 вересня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 у письмовій формі був укладений кредитний договір із забезпеченням заставою та можливістю перенесення платежу (рахунок) № 1287/5178DCLRKZPT (а.с. 19).

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 19 549 грн 87 коп. Договором визначено, що ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та становить 0,0001 % річних. Кредит був наданий на строк до 19 січня 2019 року. За умовами вказаного кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язаний був вносити обов`язковий щомісячний платіж в розмірі 682 грн 00 коп (а.с. 19, 20).

03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 6627, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД»

заборгованості за кредитним договором № 1287/5178DCLRKZPT від 05 вересня 2014 року, яка утворилася за період з 14 травня 2020 року до 25 травня 2020 року в розмірі 20 919 грн 87 коп, з яких: 19 549 грн 87 коп - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1 370 грн 00 коп - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Крім того за вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» стягнута плата в розмірі 500 грн 00 коп. Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 21 419 грн 87 коп. Визначено, що вказаний виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а саме з 03 липня 2020 року та може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з моменту вчинення виконавчого напису (а.с. 13).

05 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» пред`явило вищевказаний виконавчий напис для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. (а.с. 14).

05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 03 липня 2020 року, який зареєстрований у реєстрі за № 6627, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 1287/5178DCLRKZPT від 05 вересня 2014 року та плати за вчинення виконавчих дій в розмірі 500 грн 00 коп, всього заборгованості в розмірі 21 419 грн 87 коп (виконавче провадження № 62727873) (а.с. 15).

Крім того 05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винесені постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Б.О. мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 219 грн 88 коп та основної винагороди в розмірі 2 141 грн 99 коп (а.с. 16, 17).

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 07 серпня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 (а.с. 18)

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Крім того, за змістом ст.ст. 517, 518 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язанні не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає право до надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 вищевказаного Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п. 3.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку документів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п. 2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на час ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22 лютого 2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що з 22 лютого 2017 року виконавчий напис може бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) та за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору із забезпеченням заставою та можливістю перенесення платежу (рахунок) № 1287/5178DCLRKZPT від 05 вересня 2014 року.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2) порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З аналізу нормативно-правових актів, які регулюють порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18.

З виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 03 липня 2020 року, який зареєстрований в реєстрі за № 6627, неможливо визначити за якими документами нотаріусом було встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1287/5178DCLRKZPT від 05 вересня 2014 року на час вчинення виконавчого напису становила 20 919 грн 87 коп та що вказаний розмір заборгованості був безспірним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні 03 липня 2020 року оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис за договором, який не був посвідчений нотаріально, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача у прибуток держави слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн 00 коп (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 18, 512, 514, 517, 518, 525, 526, 610, 626-628, 1054 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 6627, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість в розмірі 21 419 грн 87 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», , м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301.

Рішення у повному обсязі складено 03 лютого 2022 року.

Суддя Ярмак О. М.