Провадження № 2/522/1777/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 лютого 2022 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого- судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрованим також значиться відповідач. При цьому, відповідач не проживає за вказаною адресою з 2017 року, оскільки вирішив проживати в іншому місті та продав належні йому об`єкти нерухомості. В той же час з реєстрації не знявся та не бажає. Відповідач комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження позивачем своїм майном.

Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання залишено без руху.

21 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява до суду про усунення недоліків.

28 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що справа буде розглянута у порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримала поданий позов, наполягаючи на його задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В даній справі відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Судом на підставі доказів наданих позивачем встановлені наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 4 від 01.07.2009 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 11).

Вищезазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору про поділ спільного майна колишнього подружжя (а.с. 7, 45-46).

Водночас, відповідно до технічного паспорту від 01.09.2010 року зареєстрованими у житловому приміщенні/будинку за адресою АДРЕСА_2 , вказано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 8).

Разом з тим, оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо його зареєстрованого місця проживання (перебування).

08.12.2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 фактично не проживає, не сплачує комунальні послуги, фактично проживає за іншою адресою.

Зазначені обставини, не заперечуються стороною та підтверджуються дослідженими судом доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі в квартирі не проживає. За комунальні послуги та інші витрати по експлуатації квартири не сплачуються кошти. Тягар утримання квартири лежить на позивачеві.

Вказане також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.11.2021 року за підписом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (а.с. 17-32).

У зв`язку з реєстрацією на спірній житловій площі відповідача, який не має ніякого відношення до даної квартири, окрім реєстрації, позивач змушений сплачувати квартплату та плату за комунальні послуги за відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Частиною другої статті 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що відповідач на теперішній час в АДРЕСА_2 не проживає понад один рік, вселитися в квартиру не намагався, в чому ніхто й не перешкоджав, не має на даній житловій площі особистих речей, суд доходить висновку, що відповідач внаслідок відсутності понад встановлені строки в даному будинку втратив право користування цією квартирою.

За таких обставин, враховуючи те, що реєстрація ОСОБА_2 створює перешкоди позивачеві у користуванні квартирою, ці перешкоди мають бути усунуті, а тому суд задовольняє вимоги позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 282-283 ЦПК України, суд.

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 1973 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Після набрання законної сили, судове рішення є підставою зняття особи з реєстрації місця проживання.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.

24.02.2022