ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1002/18

Провадження № 22-ц/4820/297/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю відповідачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №673/1002/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року (суддя Сагайдак І.М., повне судове рішення складено 26 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та її представника, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 і після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 , житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2 . Оскільки частина спадкового майна, а саме квартира охоплена заповітом спадкодавця, тому позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем майна померлого за законом на житловий будинок та земельну ділянку. Однак, не може оформити свої спадкові права на це майно через відсутність правовстановлюючих документів, що знаходяться у відповідачки ОСОБА_1 , яка є сестрою померлого і не бажає їх надавати.

У зв`язку із чим ОСОБА_3 , разом із зменшеними позовними вимогами, просила суд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2018 року провадження у справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №683/179/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2021 року провадження у справі відновлено.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що позов підписано невідомою особою та такий підпис не підтверджений в суді, а тому правоздатність позивачки не встановлена. Крім того, провадження у справі відкрито з порушенням вимог п. 3 ст. 186 ЦПК України, адже у цьому суді перебувала на розгляді справа № 683/179/18 з оспорювання тими самими особами права позивачки успадковувати предмет спору та у суді не було рішення нотаріуса про відмову в оформленні спадщини для позивачки.

Також, позивачкою не надавалися жодні безпосередні пояснення та докази суду щодо підстав заявленого позову, не надано правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, у справі жодним чином не з`ясовувалося процесуальне питання, чому саме судом має вирішуватися доля щодо частини спадкового нерухомого майна без участі нотаріуса.

Поміж того, апелянтка посилається на те, що рішення суду було постановлено після 40 місяців з дня відкриття спадщини, а тому судом було залишено поза увагою норми права щодо строків позовної давності, адже у цьому випадку строк по успадкуванню визначений ст.ст. 1270, 1298 ЦК України у 6 місяців. І за нормою набувальної давності відповідно до ст. 344 ЦК України саме ОСОБА_1 є єдиним власником спірного майна.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який був батьком позивачки ОСОБА_3 та рідним братом відповідачки ОСОБА_1 (а.с.7-8, 44-46)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина і до складу спадкового майна увійшли квартира АДРЕСА_1 та будинковолодіння по АДРЕСА_2 .

Відповідно до заповіту ОСОБА_5 , посвідченого 26.01.2017 приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за №26, заповідач належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4 (а.с. 35).

18 липня 2017 року за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. заведено спадкову справу №33/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с.29-60).

19 жовтня 2017 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 на підставі ст. 1262 ЦК України звернулась його рідна сестра ОСОБА_1 (а.с.41).

Також, 13 грудня 2017 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 на підставі ст.1261 ЦК України звернулась також його донька ОСОБА_3 (а.с.47).

09 січня 2018 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. видано на ім`я ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 59).

29 січня 2018 року приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавута Т.О. відмовила ОСОБА_3 в оформленні спадкових прав на належний спадкодавцю ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_2 через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та наявність спору про право на спадщину (а.с.10).

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 10 вересня 2020 року по справі №683/179/18, що набрало законної сили 28 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірне будинковолодіння заповітом охоплене не було, тому це майно підлягає до спадкування за законом. І так як позивачка є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого батька ОСОБА_5 та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_2 спадкодавцем набутий у встановленому законом порядку, тому наявні законні підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на спірне будинковолодіння.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

В силу частини 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Частиною першою статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Встановивши, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку та строк прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і при відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявність спору щодо нього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позовну заяву підписано невідомою особою, а тому суб`єктивність та правоздатність позивачки не є встановленими не заслуговують не увагу, адже позов ОСОБА_3 підписаний її представником по довіреності ОСОБА_6 .

А згідно довіреності від 14.12.2017, що посвідчена приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Ю.А. та зареєстрована в реєстрі за №489, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_6 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, зокрема що стосується питань оформлення спадкових прав позивачки після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкове право, яке вона буде мати. Для виконання зазначених повноважень уповноваженому представнику надаються повноваження, в тому числі вести справи ОСОБА_3 у суді з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі, з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмету позову, оскарження рішення суду. Довіреність видана з правом передоручення повноважень строком на п`ять років і дійсна до 14.12.2022 (а.с.11).

Доводи апеляційної скарги про те, що провадження у справі відкрито з порушенням вимог п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, адже в цьому ж суді перебувала на розгляді справа №683/179/18 з оспорювання тими самими особами права позивачки успадковувати предмет спору є неспроможними.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що позов по іншій справі, є тотожним позову, який розглядається.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У цій справі ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 з підстав відсутності у неї правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Тоді як, у справі №683/179/18, на яку посилається апелянтка, ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування з підстав ухилення відповідачки від надання допомоги, піклування і догляду за своїм батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, сторони, предмет і підстави позову є відмінними, тому позов, пред`явлений у цій справі, не є тотожним з тим, що розглянутий у справі №683/179/18.

Крім того, в матеріалах справи наявна відмова приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавути Ю.А. від 29.01.2018 за вих. №77/01-16 про відмову ОСОБА_3 в оформленні спадкових прав щодо майна спадкодавця ОСОБА_7 (а.с. 10).

Твердження апелянтки про те, що суд першої інстанції в порушення процесуального законодавства розглянув справу за відсутності її представника є помилковим, адже при явці в судове засідання, що призначене на 18.11.2021 відповідачки ОСОБА_1 у суду були відсутні законні підстави для відкладення розгляду справи з підстав неявки її представника (п. 3 ч. 3ст. 223 ЦПК України).

Аргументи ОСОБА_1 про те, що позивачка особисто не надавала пояснення по справі та доказів щодо підстав заявленого позову є неспроможними, адже представництво інтересів позивачки в суді першої інстанції здійснювалося її представниками ОСОБА_6 та адвоката Кашина В.А. і явка позивачки в судове засідання не була визнана судом обов`язковою.

Посилання апелянтки на те, що частина оскаржуваного рішення суду є заочною, оскільки відповідач ОСОБА_4 до суду не з`являвся, відзив не надавав; оскаржуване рішення ухвалювалося 18.11.2020 без з`ясування строків позовної давності (до спірних правовідносин підлягає застосування спеціальний строк 6 місяців); судом не враховано ст. 344 ЦК України, відповідно до якої ОСОБА_1 є єдиним власником спірного майна по набувальній давності є неспроможними.

Так, відповідач ОСОБА_4 повідомлявся належним чином про день і час розгляду справи, а при явці в судове засідання одного із відповідачів суд позбавлений процесуальної можливості ухвалити заочне рішення; на спірні правовідносини поширюється загальна позовна давність і положення ст. 344 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про відсутність документів щодо огляду наявності спадкового майна і при розгляді справи №683/179/18 мав місце конфлікт інтересів адвокатів учасників справи на законність оскаржуваного рішення не впливають.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваних рішень, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтуються на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай