Справа № 570/4700/20
Номер провадження 2/570/60/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.

позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою адвоката Лук`янової М.Л.,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою адвоката Януля В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно, поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

23 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Лук`янова М.Л. звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить:

-визнати земельну ділянку, що розташована за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва загальною площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907, незавершене будівництво гаража та садового будинку, яке знаходиться на цій земельній ділянці об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності у рівних частках (1/2 за кожним) на земельну ділянку, що розташована за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва загальною площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907, незавершене будівництво гаража та садового будинку, яке знаходиться на цій земельній ділянці, припинивши право їх спільної сумісної власності на це майно;

-здійснити поділ об`єкта спільної сумісної власності колишнього подружжя: виділити у власність ОСОБА_1 гараж, який знаходиться за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області та земельну ділянку загальною площею 0,04 га, а саме: 1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва загальною площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907 під гаражем; виділити у власність ОСОБА_2 незавершене будівництво садового будинку, яке знаходиться за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області та земельну ділянку загальною площею 0,04 га, а саме: 1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва загальною площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907 під незавершеним будівництвом садового будинку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 13 липня 2001 року до 09 січня 2019 року він перебував з ОСОБА_2 у шлюбі. За час перебування у шлюбі ними набуто у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва, кадастровий номер :05:016:0086 та незавершене будівництво, яке здійснюється на вказаній земельній ділянці.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не визнає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя та не погоджується поділити його добровільно він вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

18 лютого 2021 року ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Поряд з цим, подала зустрічну позовну заяву, в якій з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21 травня 2021 року просить:

-визнати за нею право особистої власності на земельну ділянку за адресою: Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 на території Білокриницької сільської ради для ведення садівництва площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907;

-стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй частку в легковому автомобілі марки VOLKSWAGEN, номер кузова НОМЕР_3 , в розмірі 128980 грн.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що вона з ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з 13 липня 2001 року по 11 лютого 2019 року. Фактично разом не проживали з серпня 2018 року.

11 березня 2011 року, нею за особисті кошти, а саме 40120 грн. 00 коп. придбано земельну ділянку за адресою: Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради, для ведення садівництва, площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907. Під час перебування у шлюбі, вони з ОСОБА_1 на вищевказаній земельній ділянці розпочали будувати садовий будинок. Після розірвання шлюбу вона самостійно добудувала значну частину даного садового будинку.

Також, під час перебування у шлюбі ними було придбано легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, номер кузова НОМЕР_3 , який ОСОБА_1 продав самостійно, а відповідно він зобов`язаний сплатити за нього компенсацію.

11 травня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, просив у задоволенні їх відмовити.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 , в судовому засіданні повідомив, що позовні вимоги за первісним позовом підтримує повністю, позовні вимоги за зустрічним позовом визнає частково, а саме позовну вимогу щодо визнання спірної земельної ділянки особистою власністю ОСОБА_2 він не визнає повністю, а позовну вимогу щодо стягнення компенсації за проданий автомобіль він визнає частково.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 пояснив, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 вони за спільні кошти купили спірну земельну ділянку площею 0,10 га на території Білокриницької сільської ради. Наскільки він пам`ятає, за земельну ділянку вони заплатили приблизно 7000 доларів США. Частину із вказаних грошей, а саме 3000 доларів США їм надали батьки ОСОБА_2 , як подарунок. Він зрозумів, що ці гроші були подарунком для всієї сім`ї, а не лише для ОСОБА_2 .

Через деякий час, на придбаній земельній ділянці вони почали будувати садовий будинок. До розірвання шлюбу встигли добудувати перший поверх та гараж. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 самостійно без його згоди продовжувала добудовувати вказаний садовий будинок.

Окрім цього, через деякий час, перебуваючи у шлюбі, вони спільно з ОСОБА_2 продали 0,02 га, із придбаної земельної ділянки, для сусіда. Після цього, у їх власності залишилося лише 0,08 га.

Також, під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , ними було придбано VOLKSWAGEN CADDY, який він продав. Частину коштів, а саме 30000 грн. від отриманих за продаж автомобіля він перерахував ОСОБА_2 . Враховуючи, що відповідно до висновку експерта вартість аналогічного автомобіля становить 128336 грн., тобто частка відповідача складає 64168 грн., з яких ним перераховано 30000 грн., він погоджується сплатити суму компенсації що залишилась, а саме 34168 грн.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою адвокат Лук`янова М.Л. позицію довірителя повністю підтримала, просила первісний позов задоволити повністю, а зустрічну позовну заяву задоволити частково, в частині стягнення з ОСОБА_1 компенсацію за транспортний засіб в розмірі 34 168 грн., в задоволенні іншої частини зустрічної позовної заяви просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою в судовому засіданні повідомила, що позовні вимоги за первісним позовом не визнає повністю, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує повністю.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_2 пояснила, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_1 вони купили спірну земельну ділянку площею 0,10 га на території Білокриницької сільської ради. Точну суму за яку вони придбали земельну ділянку вона не пам`ятає. Частину із грошей за яку була куплена земельна ділянка, а саме 3000 доларів США їй подарували батьки. Відповідно, земельна ділянка, яка куплена за ці кошти, є її особистою приватною власністю.

Через деякий час, перебуваючи у шлюбі, вони спільно з ОСОБА_1 продали 0,02 га, із придбаної земельної ділянки, для сусіда. Після цього, у їх власності залишилося лише 0,08 га.

На придбаній земельній ділянці вони із ОСОБА_1 почали будувати садовий будинок. До розірвання шлюбу встигли добудувати перший поверх та гараж. Після розірвання шлюбу вона самостійно, оскільки ОСОБА_1 відмовився допомагати, добудувала другий поверх та накрила його кришою.

Також, під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , ними було придбано VOLKSWAGEN CADDY, який він продав. Вона вважає, що ОСОБА_1 має сплатити їй компенсацію за її частку у вказаному автомобілі. Жодних коштів за вказаний автомобіль ОСОБА_1 їй не сплачував.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою адвокат Януль В.С., позицію довірителя підтримав повністю, просив у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічну позовну заяву задоволити повністю.

Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення сторін та їх представників, заслухавши покази свідків, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами не підлягають задоволенню.

Так, 13 липня 2001 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №691, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 січня 2019 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2019 року. Вказані обставини встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (т.1 а.с.7), а відповідно в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України визнаються судом такими, що доказуванню не підлягають.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

04 лютого 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували ОСОБА_2 34150 грн. 00 коп., що на той момент було еквівалентно 3000 євро, що підтверджено копією договору дарування грошових коштів від 04 лютого 2011 року (т.1 а.с.42).

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи допитаними в судовому засіданні, дали показання про те, що вони неодноразово надавали матеріальну та фінансову допомогу для своєї дочки ОСОБА_2 та її сім`ї. Окрім цього, вказали на те, що одного разу подарували їй кошти для придбання нею земельної ділянки, про що був укладений відповідний договір дарування.

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

За таких умов, кошти в розмірі 34150 грн. 00 коп., які були подаровані для ОСОБА_2 є її особистою приватною власністю.

11 березня 2011 року ОСОБА_2 придбала за 40120 грн. 00 коп. земельну ділянку, розташовану на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, площею 0,10 га, кадастровий номер 56:246:807:00:05:016:0086. Вказана обставина підтверджена копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 березня 2011 року та копією Витягу з Державного реєстру правочинів №9662446 від 11 березня 2011 року (т.1 а.с. 8, 9).

Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджено копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №667605 (т.1 а.с 10).

Згідно п. 3 ч.1 ст. 57 СК України майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Зважаючи на те, що сторони в своїх поясненнях підтвердили ту обставину, що кошти подаровані ОСОБА_2 її батьками, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були в повному обсязі потрачені на придбання спірної земельної ділянки, а решту вартості земельної ділянки ними сплачено спільними коштами, суд приходить до переконання, що 85,12% (34150 грн. від 40120 грн.) спірної земельної ділянки ОСОБА_2 набула у особисту приватну власність, а 14,88% (5970 грн. від 40120 грн.) спірної земельної ділянки сторони набули у спільну сумісну власність подружжя.

В 2013 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на придбаній земельній ділянці, розпочали будівництво садового будинку з гаражем, що підтверджено Будівельним паспортом від 04 березня 2013 року та Повідомленням про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт (т.1 а.с. 12, 13).

Поряд з цим, як вказують сторони в своїх поясненнях, ними за спільною згодою в 2016 році було продано 0,02 га вищезазначеної земельної ділянки. Вказана обставина також підтверджена копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №72961605 від 14 листопада 2016 року (т.1 а.с. 11).

Враховуючи, що сторони не змогли пояснити та підтвердити належними доказами, яку саме частину земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності подружжя чи особистій приватній власності ОСОБА_2 вони продали, суд позбавлений можливості визначити, яка саме частина земельної ділянки залишилася та була зареєстрована 14 листопада 2016 року за ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги вказану обставину, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні за недоведеністю позовних вимог первісного позову щодо визнання земельної ділянки, що розташована за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва загальною площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , поділу її поміж сторонами, визнання за ними права власності на неї у рівних частка та позовної вимоги зустрічного позову, щодо визнання вказаної земельної ділянки особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Окрім цього, як визнано сторонами, а відповідно не підлягає доказуванню в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України, та підтверджується наданими доказами, а саме фотознімками (т.1 а.с. 164, 166, 168, 169) будівництво садового будинку та гаража ними не було завершене на момент розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу здійснювалося ОСОБА_2 самостійно, однак не завершене і на даний час.

Будучи допитаними в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали показання про те, що знайомі із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 самостійно добудовувала садовий будинок в с.Біла Криниця.

У ЦК України, крім понять "нерухомість", "нерухоме майно", "об`єкт нерухомого майна" (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351 ЦК України), вживаються також інші поняття, наприклад: "об`єкт незавершеного будівництва" (стаття 331 ЦК України), "об`єкт будівництва" (статті 876, 877, 879-881, 883 ЦК України), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, необхідно визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду, оскільки її фізичне створення розпочато, однак не завершено.

Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 488/3103/17-ц (провадження № 61-12010св19).

Враховуючи, що сторонами не надано доказів щодо можливості здійснити поділ спірного об`єкта незавершеного будівництва, ступеню його готовності, можливості визначення окремих часток, що підлягають виділу сторонам, і технічної можливості доведення до кінця їх будівництвом кожною із сторін (висновку судової будівельно-технічної експертизи або клопотання про призначення такої під час розгляду справи судом), суд позбавлений можливості вирішити питання чи підлягає визнанню за сторонами право власності на незавершене будівництво чи на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку та поділ їх в подальшому.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні за недоведеністю позовних вимог первісного позову щодо визнання незавершеного будівництва садового будинку та гаража, яке знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою Садовий масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва загальною площею 0,08 га, кадастровий номер :05:016:0907 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поділу його та припинення права спільної сумісної власності на це майно.

Вирішуючи позовну вимогу зустрічної позовної заяви, щодо стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації за належну ОСОБА_2 частку в легковому автомобілі марки VOLKSWAGEN, номер кузова НОМЕР_4 , суд виходить з наступного.

28 березня 2012 року ОСОБА_1 було придбано за 4100 євро автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, № шасі (кузова) НОМЕР_5 , введений в експлуатацію в березні 2007 року, що визнано сторонами та підтверджується договором купівлі-продажу від 28 березня 2012 року (т.1 а.с. 45, 46).

Відповідно до відомостей Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області Головного сервісного центру МВС, викладених в листі №31/17-9аз від 26 лютого 2021 року (т.1 а.с. 100, 101) вищевказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_1 18 квітня 2012 року, а 13 лютого 2019 року перереєстрований на іншу особу.

Згідно висновку №1158 про середньо-статистичну ринкову вартість автомобіля від 19 травня 2021 року (далі висновок), середньоринкова вартість автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, станом на 19 травня 2021 року становить 171974 грн. 24 коп.

Згідно звіту про оцінку середньої ринкової вартості автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, 2.0 SDI, M/T, колір білий (ідентичного до автомобіля з WIN кодом НОМЕР_5 ) (далі звіт), вартість автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску (ідентичного до автомобіля з WIN кодом НОМЕР_5 ), станом на 14 травня 2021 року становить 128336 грн. 00 коп.

Як вбачається із висновку та звіту вони визначають середню ринкову вартість автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску на різні дати, жоден із них не визначає вартість спірного автомобіля на день його продажу, а саме 13 лютого 2019 року. Окрім цього, вартість такого автомобіля у висновку та звіті є суттєво різною, що позбавляє суд можливості визначити реальну ринкову вартість відповідного транспортного засобу.

Зважаючи на те, що сторонами не надано висновку судової автотоварознавчої експертизи, яка встановила б ринкову вартість відповідного транспортного засобу на момент його продажу та не подано клопотання про призначення відповідної експертизи судом, суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску на момент його продажу, а відповідно позбавлений можливості визначити частку ОСОБА_2 , яка підлягає компенсації.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні за недоведеністю позовної вимоги зустрічної позовної заяви в частині стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за належну їй частку в легковому автомобілі марки VOLKSWAGEN, номер кузова НОМЕР_3 .

Положення статті 12 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами сторонами не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами не підлягають задоволенню, в силу вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів відповідних позовів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, поділ майна подружжя - відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно, поділ майна подружжя відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 25 лютого 2022 року.

Суддя Штогун О.С.