03.03.2022 227/115/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зміну розміру аліментів, (ЄУНСС 227/115/22), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Мотивуючи свої вимоги тим, що у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від спільного шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.11.2019 р. Добропільським міськрайонним судом було винесено судовий наказ, за яким з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.11.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. На момент винесення судового наказу ця сума складала 849,50 грн (50% від 1699,00 грн. з 01.07.2019 до 30.11.2019).

В грудні 2021 р. їй стало відомо, що відповідач працює на шахті «Білозерська», та приховує свій дохід, але її відомо, що цей дохід перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, надати документальних підтверджень, наскільки саме виріс дохід відповідача вона не має.

Просить збільшити розмір стягнених аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягування від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення повноліття дитини.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 25.02.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, за участі її представника ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Заперечень проти позовних вимог не має.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 25.10.2019 року, вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до копії судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.07.2021 р. вбачається, що ОСОБА_5 уклала 22.07.2021 р. шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». (а.с.9).

Як вбачається з довідки №517 від 14.12.2021 р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (а.с.15).

З копії постанови про відкриття провадження вбачається, що 10.12.2019 року головним державним виконавцем Добропільського ВДВС було відкрито виконавче провадження №60835619, з примусового виконання судового наказу №227/4822/19 від 26.11.2019 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.11.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12-13).

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що розмір аліментів, які були присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини за судовим наказом від 26.11.2019 року, є значно меншими від встановленого мінімального розміру, та визначеного розміру аліментів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зі змісту заяви відповідача від 25.02.2022 року вбачається, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі, що свідчить про те, що обставини, зазначені позивачем в позові він не оспорює і їх визнає.

Враховуючи наведене обставини зазначені позивачем в позові, а саме зміна матеріального стану відповідача, його офіційне працевлаштування, на підставі ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки відповідач їх визнав.

Статтею 180 СК України закріплено правило, за яким батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

На час звернення з цим позовом до суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні;

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, змінився матеріальний стан відповідача.

Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього судового наказу про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає. Крім того, змінилося матеріальне становище відповідача, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги позивача, не заперечував проти зміни способу стягнення аліментів на утримання доньки з твердої грошової суми на стягнення у частині від заробітку у розмірі 1/4 частини, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, що є підставою для задоволення позову.

Таким чином, суд вважає наявні законні підстави для зміни способу стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеної судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2019 року до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Відповідно п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того судом, враховуючи те, що судовий наказ від 26 листопада 2019 р. виданий в рамках цивільної справи ЄУНСС 227/4822/19 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перебуває на примусовому виконанні у Добропільському міському ВДВС ГТУЮ у Донецькій області (виконавче провадження № 60835619), що підтверджується інформацією з Добропільського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, суд вважає за необхідне, після набрання даним рішенням законної сили, відкликати вказаний судовий наказ з примусового виконання після погашення заборгованості по ньому.

Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що при зверненні з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, згідно квитанції № 43 від 14.01.2022 року (а.с.1) .

У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовною заявою, тобто 496,20 грн, а також позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.180,182,183,192 СК України, ст.ст.13, 81, 142, 206, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Судовий наказ, виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області від 26 листопада 2019 року в рамках цивільної справи ЄУНСС 227/4822/19 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, який перебуває на примусовому виконанні у Добропільському ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУ МЮ (м. Харків) (виконавче провадження № 60835619) - відкликати з примусового виконання з набранням даним рішенням законної сили після погашення заборгованості по ньому (в разі її наявності).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 43 від 14.01.2022 року, що становить 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 25 лютого 2022 року. Повне рішення буде складено 03 березня 2022 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

25.02.2022