Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2022 Справа №607/19106/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гонта Миколи Степановича, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чеканівського Віктора Романовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Гонта М. С. пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10775 гривень, щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що із 01 вересня 2005 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2018 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , яка проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Натомість, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, хоча має можливість її надавати, та відповідно до вимог СК України зобов`язаний це робити. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому за майновим станом та за станом здоров`я може надавати матеріальне утримання своїй дочці у сумі 10775 гривень, щомісячно. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Визначаючи суму аліментів, тобто основних витрат на утримання дітей, яка має бути стягнута з відповідача, посилається на додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 р. №780 "Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення". Зазначений додаток містить перелік обов`язкових для забезпечення життєдіяльності дитини віком від 6 до 18 років: Мінімальний набір продуктів; Мінімальний набір предметів неробу; Мінімальний набір текстильної білизни; Мінімальний набір предметів першої потреби, санітарії та ліків; Мінімальний набір товарів культурно- побутового та господарського призначення; Набір житлово-комунальних послуг та зв`язку; Набір побутових послуг; Транспортні послуги; Послуги закладів культури. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 р. №780, до складу Мінімального набору предметів гардеробу для дітей віком від 6 до 18 років, крім взуття та одягу входить, зокрема, шкільне приладдя (сумка учнівська, зошити, ручки, підручники, інше). До складу Мінімального набору текстильної білизни входять: ковдри, подушки, простирадла, рушники тощо. До складу мінімального набору предметів першої потреби, санітарії та ліків: мийні засоби та засоби для чищення, засоби гігієни, предмети санітарії та ліки. До мінімального набору товарів культурно-побутового та господарського призначення: посуд, побутові прилади (зокрема телевізор, холодильник, пральна машина, праска, - тощо), меблі (шафа, ліжко, стілець, стіл, набір кухонний тощо). До набору житлово-комунальних послуг та зв`язку: користування житлом - не менше 21 кв.м. на одну особу, водопостачання, електропостачання, газ, опалення, послуги зв`язку. Набір побутових послуг включає, зокрема, ремонт взуття, одягу, побутових приладів, годинників, перукарські послуги, фотопослуги, хімчистку та фарбування одягу, ремонт житла. Транспортні послуги включають поїздки міським і приміським автомобільним, залізничним, електротранспортом і метро. Послуги закладів культури: відвідування театрів, кінотеатрів, клубів, музеїв, парків, заповідників, цирків, музичних установ, бібліотек. У вказану суму входить: набір продуктів з врахуванням вартості комплексних обідів у школі - 3900 гривень набір предметів гардеробу: одяг - 1200 грн., взуття 700 грн.; шкільне приладдя, зокрема канцтовари - 150 грн., рюкзак - 75 грн., сумки для взуття - 25 грн. та спортивного одягу 25 грн.; набір текстильної білизни 150 грн., набір предметів першої потреби, зокрема ліків і періодичні огляди лікарів 500 грн., набір побутової хімії та засобів гігієни 1200 грн.; набір житлово-комунальних послуг та зв`язку-1200 грн., набір побутових послуг (перукарські) 250 грн.; транспортні послуги 600 грн.; послуги закладів культури (відвідування розважальних центрів, кіно, театрів інших культурних і розважальних заходів - 600 грн. + у школі (екскурсії, відвідування заходів і вистав - 200 грн.) При цьому, вона самостійно не спроможна забезпечити ОСОБА_4 усім необхідним. За вказаних обставин просила позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, у якому він заперечує щодо викладених у позові обставин та заявлених позовних вимог про стягнення із нього аліментів у сумі 10775 гривень гривень. Вважає, що спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1800 гривень, щомісячно. В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, відповідно до вимог ст. 182 CK України при визначенні розміру аліментів суд враховує «. ..стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина...інші обставини, що мають істотне значення». Заявлений розмір аліментів є значно завищеним та необгрунтованим, без будь якого врахування мого матеріального становища. Позивачка знаючи про його невисокий рівень доходів заявляє завідомо необгрунтовані вимоги з метою значного погіршення його майнового стану та створенням труднощів. Відповідно до Відомостей від 16.11.2021 р. №2350 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків я працював до 30.04.2021 р. на TOB «СЕРВІС-АГРОЗАХІД». Відповідно, з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року ним було отримано наступні доходи: 01.01.2021 р.- 6128.65 грн.; 01.02.2021 р.- 6340. грн.; 01.03.2021 р.-6590 грн.; 01.04.2021 р.- 8533.19 грн.; 01.05.2021 р.- 0 грн.; 01.06.2021 р.- 0 грн.; 01.07.2021 р.- 0 грн.; 01.08.2021 р. - 0 грн.; З 03.09.2021 р. по даний момент він працює в TOB «ГРЕИСАГРО» та займає посаду менеджера зі з збуту. Відповідно до довідки з місця роботи від 09.11.2021 р. №ГА000000012 дохід становить: 01.09.2021 p.- 6513.19 грн.; 01.10.2021 p.-7164.50 грн. Єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, інших мінливих доходів він не отримує. В той же час, статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 10 775,00 гривень прямо суперечать положенням абз. 2 ч. 2 ст. 70 За України «Про виконавче провадження» та ставлять його у скрутне матеріальне становище. Виходячи із положень ст. 81 ЦПК України, саме на позивачці в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплачувати аліменти. Лише та обставина, що на батька покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивачка не надала належних допустимих доказів, які б свідчили про його матеріальне становища та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Згідно роз`яснень викладених у п. 17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм статей СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7. ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1255 гривень. Водночас він згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. Сплачувати суму у розмірі 10775 гривень щомісячно на постійній основі є для нього надмірно обтяжливим для мене, адже єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, інших доходів не отримує. В позовній заяві позивачем зазначено, що середньомісячною сумою витрат на дитину є 10775,00 грн, проте не наведено на обгрунтування своїх слів жодних належних та допустимих доказів цієї такої суми всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом), ч. 6 ст. 81 ЦПК України (доказування не може грунтувати припущеннях). Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько | рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з презумпції рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини , важає, неправомірним покладення на нього усіх витрат на утримання дитини у необгрунтованому розмірі 10 775 грн. Також зазначаю, що відповідно до положень ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства», статті 180 СКУ він батько, сумлінно виконує свій батьківський обов`язок, постійно з власної ініціативи надає кошти на матеріальне гримання дитини. Значні суми коштів він передавав особисто позивачці, щоб вона купляла потрібні речі для дочки, також бере участь у її вихованні та розвитку. Тому, твердження наведені в позовній заяві про те, що він не бере участі у житті доньки є безпідставними.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Гонта М. С. заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Чеканівський В. Р. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягувати із ОСОБА_2 аліменти у сумі 1800 гривень, оскільки розмір доходів відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі 10775 гривень.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 із 01 вересня 2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2018 року (справа №607/13206/17).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №1387 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 27 червня 2013 року повторно видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою також зареєстровані позивачка та відповідач, однак позивачка ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дочкою натепер проживає в орендованому помешканні, що сторонами не оспорювалось.

Як убачається із довідки про доходи за № 24/01-01, виданої 24 січня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Взуття», позивачка ОСОБА_1 працює у товаристві з 20 жовтня 2021 року на посаді помічника керівника, її дохід із жовтня по грудень,включно 2021 року становить 1220 гривень.

На підтвердження свої доводів, позивачкою надано копії квитанцій АТ КБ «ПриватБанк», з яких убачається, що позивачкою ОСОБА_1 здійснено оплату за підготовче навчання дочки ОСОБА_4 у Тернопільському кооперативному торгівельно-економічному коледжі в розмірі 650 гривень 16.11.2021; за перебування на оздоровчому відпочинку у м. Сатанові Хмельницької області в розмірі 9945 гривень 10.01. 2022.( а. с. 75, 77, 79)

Відповідно до довідки про доходи №ГА000000012, виданої 09 листопада 2021 року керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГрейсАгро» відповідач ОСОБА_2 з 03 вересня 2021 року працює у товаристві на посаді менеджера зі збуту. Дохід ОСОБА_2 за період вересень, жовтень 2021 року становить 16990,91 гривень.

Як убачається із Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за № 320/6/19-00-12-01-03/812 від 12 січня 2022 року, наданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області - відповідач ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2021 року отримував доходи з таких джерел, у тому числі: перший квартал 2020 року 262166,55 гривень у ТОВ «Клаас Україна»; другий квартал 2020 року ТМРЦЗ 21842,72 грн. та 3150 грн. у ТОВ «Захід Агробізнес»; третій квартал 2020 року 21000 грн. у ТОВ «Захід Агробізнес»; четвертий квартал 2020 року 3282 грн. ТОВ «Захід Агробізнес» та 15397,14 грн. у ТОВ «Сервіс-Агрозахід»; перший квартал 2021 року -10058 грн. у ТОВ «Захід Агробізнес»; другий квартал 2021р. -1701,29 грн. у ТМРЦЗ та 8553,19 грн. у ТОВ «Захід Агробізнес»; третій квартал 2021 р. 13135 грн. у ТМРЦЗ та 8090,91 грн. ТОВ «Грейсагро».

Відповідно із довідкою № 18/01 від 18 січня 2022 року, виданою керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГрейсАгро» відповідач ОСОБА_2 працює у товаристві на посаді менеджера зі збуту, дохід ОСОБА_2 за період вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року становить 34790,91 гривень.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді справи судом установлено, що крім неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідача немає на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Судом установлено, що сторони не досягли згоди з приводу понесення витрат на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є молодою особою працездатного віку, працевлаштований, отримує стабільний та достатній дохід, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, суд доходить висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, а тому із відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 22 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 81, 89,141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 22 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 28 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка