Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4852/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_4 . Після смерті діда позивачки залишились три земельні ділянки загальною площею 2,03 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради та майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» вартістю 4151,37 гривень. Спадкодавцю ОСОБА_4 належало право власності на шість земельних ділянок загальною площею 4,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради, майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» вартістю 7851,50 гривень та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГВТП «Шаланківське» розміром 2,119 в умовних кадастрових гектарах. Позивачка вказує, що прийняла спадщину порядку ст. 1268 ЦК України. У зв`язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідач (мати позивачки) декларує відсутність майнового інтересу до кола спадкового майна, однак підтвердити таку позицію документально відмовляється.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачка будучи повідомленою про день, час та місце проведення розгляду справи належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_4 , що стверджується відповідними свідоцтвами про смерть.

Факт родинних відносин підтверджується такими документами актів цивільного стану: свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 01.06.1999 року; свідоцтвом про одруження позивача серії НОМЕР_2 від 23.02.2002 року; листом Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі від 11.09.2021 року №951/23.3-23 (щодо батьків відповідача); свідоцтвом про укладення шлюбу відповідача серії НОМЕР_3 від 31.05.1984 року.

Заповітів покійні не залишили.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Спадкодавцю ОСОБА_3 , діду позивачки належало право власності на три земельні ділянки загальною площею 2,03 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради та майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» вартістю 4151,37 гривень.

Спадкодавцю ОСОБА_4 , бабі позивачки належало право власності на шість земельних ділянок загальною площею 4,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради, майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» вартістю 7851,50 гривень та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГВТП «Шаланківське» розміром 2,119 в умовних кадастрових гектарах.

Три із шести вказаних земельних ділянок баба позивачки успадкувала після смерті своєї матері, прабаби позивачки ОСОБА_5 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), однак спадкові права не оформила.

Спадкоємцем за законом першої черги є дочка спадкодавців та мати позивачки ОСОБА_2 , яка відмовилася від спадкового майна на користь позивачки.

Позивачка, як спадкоємець за законом п`ятої черги спадщину прийняла, оскільки проживала разом із спадкодацями на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак у нотаріальній конторі листом від 21.10.2021 за № 283/01-16, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, які втрачено.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За запитом позивачки в архівних матеріалах Відділу у Виноградівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копії державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЗК №038725 від 30.11.2002 року (власник - ОСОБА_3 ), серії НОМЕР_4 від 30.11.2000 року (власник - ОСОБА_4 ) та серії НОМЕР_5 від 30.11.2000 року (власник - ОСОБА_5 , мати спадкодавця ОСОБА_4 , яка не оформила набуте речове право, прабаба позивачки).

Згідно п.4 «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 р. №177, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. У архівних матеріалах органу місцевого самоврядування за місцем знаходження колективного сільськогосподарського підприємства було віднайдено копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» серії ЗК №111 034072 від 05.02.2002 року (власник - ОСОБА_3 ), серії ЗК №111 031073 від 05.02.2002 року (власник - ОСОБА_4 ).

Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

За запитом позивачки в архівних матеріалах Виноградівської державної нотаріальної контори було знайдено копію договору дарування права на земельну частку (пай) від 01.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Боричок К.В. за реєстровим №4162. Згідно цього правочину право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГВТП «Шаланківське» було відчужено моєю прабабою на користь спадкодавця ОСОБА_4 , яка державну реєстрацію набутого речового права не здійснила.

Згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В ст. 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові № 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим в МЮУ від 04.04.2001 за № 306/5496 (далі 'Наказ), який 24.05.2013на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11.04.2013 № 253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого в МЮУ 25.04.2013 за № 673/23205 втратив чинність.

Вказаним Порядком передбачалось, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилось підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство- правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робимо відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалось підписом керівника підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення власності за зазначене майно в установленому порядку.

Враховуючи те, що Наказ втратив чинність та на даний час відсутній спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна позивач змушений звернутись у суд із позовом про визнання права власності на майнові паї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,67 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,70 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,66 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,67 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,70 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,66 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,59 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,78 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,66 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шаланківської сільської ради.

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на:

- майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» (с.Шаланки) у розмірі 4151,37 гривень;

- майновий пай члена КСГВТП «Шаланківське» (с.Шаланки) у розмірі 7851,50 гривень.

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГВТП «Шаланківське» розміром 2,119 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 724,70 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.02.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко