14.02.2022 Єдиний унікальний номер 205/3447/18
Єдиний унікальний номер судової справи 205/3447/18
Номер провадження 2/205/1058/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2022 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/3447/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди-

ВСТАНОВИВ:

22.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов, з урахуванням уточненого позову, обґрунтовано тим, що 13.10.2017 року відбулася дорожньо-транспорної пригоди (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлюваного ремонту склала 107 529 грн.

Транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить відповідачу.

Оскільки ОСОБА_3 керував вищевказаним транспортним засобом без законних на те підставах, позивач просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 107 529 грн. з власника джерела підвищеної небезпеки відповідача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

21.02.2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позов та 18.06.2019 року відзив на уточнений позов, в яких відповідач заперечував проти задоволення позову. Заперечення обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, оскільки ОСОБА_3 , якого визнано винним в ДТП, незаконно заволодів його транспортним засобом, викравши його, тому відповідальність за пошкодження автомобіля позивача несе ОСОБА_3 . Також зазначив, що пошкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП були незначними, а зазначених в акті огляду транспортного засобу від 01.11.2017 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , пошкоджень не було.

22.04.2019 року від третьої особи ОСОБА_2 надійшло пояснення, в якому зазначено, що в день ДТП працював мийником на автомобільній мийці, у власних справах ним було використано автомобіль відповідача без його відома. У поясненні просив у позові відмовити.

14..08.2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що оцінювачем ОСОБА_5 було порушено вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також відповідач та третя особа не повідомлялися про час, дату та місце огляду автомобіля позивача, тому не могли подати заперечення щодо пошкоджень, виявлених експертом при огляді транспортного засобу, тому вважає, що висновок оцінювача ФОП ОСОБА_5 не може бути належним та допустимим доказом.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2020 року призначено судову товарознавчу експертизу.

20.10.2020 року на адресу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання від судового експерта Кравченко Олега Григоровича.

26.11.2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська призначено судову товарознавчу експертизу.

04.03.2021 року матеріали цивільної справи повернуто до суду у зв`язку з нездійсненням оплати вартості експертизи.

07.04.2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська повторно призначено судову товарознавчу експертизу.

20.07.2021 року матеріали цивільної справи повернуто до суду у зв`язку з нездійсненням оплати вартості експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2021 року поновлено провадження по справі.

06.12.2021 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що відповідач відмовився сплачувати послуги експертів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте, про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши представників сторін, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 13 жовтня 2017 року о 11:00 год., у м. Дніпро по вул. Н.Заводська в районі будинку №4, керуючи автомобілем «Ford», державний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді металевого стовбуру опори дорожнього знаку 2.1, який упав на проїжджаючий повз автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2017 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 19.12.207 року (а.с.7).

За нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її ухвалено, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , його власником є ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до звіту № 01-11-17Р про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного оцінювачем ОСОБА_5 , вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 124 863,03 грн. (а.с.99-114).

Згідно з заказом-нарядом № 69 від 26.12.2017 року та актом виконаних робіт ПП ОСОБА_7 № 69 від 26.01.2018 року автомобіль позивача, пошкоджений в результаті ДТП було відремонтовано, вартість ремонту склала 107 529 грн. (а.с.17-18).

Також позивачем на підтвердження витрат на ремонт автомобіля надано квитанції ПП ОСОБА_7 №№ 122-132. Квитанція № 132 від 08.02.2018 року підтверджує сплату ОСОБА_1 ПП ОСОБА_7 суми в розмірі 107 529 грн. (а.с.19-21).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що дійсно автомобіль Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був відремонтований на замовлення ОСОБА_1 , вартість ремонту склала 107 529 грн., яку і оплатив позивач. Щодо квитанцій №№ 122-131 пояснив, що вони видавалися у зв`язку з оплатою ремонту частинами, а квитанція на суму 107 529 грн. видана 08.02.2018 року, коли позивачем сплачено останню частину вартості ремонту та відповідає загальній сумі, сплаченій за ремонт позивачем.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ford», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не була.

Як передбачено статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до матеріалів справи позивач не звертався до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ, однак, не встановлено обов`язку потерпілого отримувати таке відшкодування.

Як передбачено ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є власником автомобіля, тобто особою, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 . Враховуючи доведеність фактичних витрат позивача на ремонт автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, в розмірі 107 529 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо аргументів відповідача про те, що відповідальність за пошкодження транспортного засобу позивача внаслідок ДТП повинен нести ОСОБА_3 , оскільки він викрав автомобіль та його визнано винним у скоєнні ДТП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Статею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_3 заволодів автомобілем відповідача неправомірно.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Окрім того, відповідач заперечував щодо визначеної у звіті оцінювача вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, оскільки вважає, що у ДТП транспортний засіб отримав незначні пошкодження, відмінні від пошкоджень зафіксованих актом огляду 01.11.2017 року. Однак, на підтвердження заперечення відповідач не надав жодного доказу, а також наведене спростовується матеріалами справи (а.с. 10-11, 80, 83).

До того ж, заявивши клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, яке було задоволено судом, відповідач відмовився її оплатити.

Отже, доказів на спростування вартості матеріального збитку не надав.

До того ж, позивач, звертаючись з позовом просив стягнути з відповідача фактично понесені та підтверджені доказами витрати на відновлюваний ремонт автомобіля, а не суму, визначену у звіті оцінювача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність матеріальної шкоди в розмірі 107 529 грн., завданої позивачу внаслідок ДТП джерелом підвищеної небезпеки автомобілем, який належить відповідачу, тому позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 107 529 грн.

Враховуючи, що позов задоволено, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору, понесені позивачем в розмірі 1 075,29 грн. (а.с.4) підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 22, 1187, 1191 ЦК України, статтями 4, 12, 16, 79-82, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 матеріальну шкоду в розмірі 107 529 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 судові витрати у розмірі 1 075, 29 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2022 року.

Суддя Н.Г.Остапенко