Справа № 464/2376/21 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3554/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.Бі.АЙ-КООП», про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 грудня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «KIA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Pegueout», д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група». Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стверджує, що ним було виплачено страхувальнику, власнику автомобіля марки «Pegueout», д.н.з. НОМЕР_2 , суму страхового відшкодування в розмірі 29 671.88 грн. Зазначає, що відшкодування щкоди, заподіяної третій особі при настанні страхового випадку, здійснюється страховиком відповідно до лімітів відповідальності страховика з врахуванням зносу. Вказує, що Приватним акціонерним товариство «Страхова Група «Ю.Бі.АЙ-КООП», як страховиком цивільно-правової відповідальності відповідача, виплачено йому 14 936,83 грн. страхового відшкодування. Вважає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та і страховою виплатою, відтак відповідач повинен сплатити 14 735.05 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 735.05 грн. та витрати сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн..

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що завдання шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди кореспондується відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, водночас виникає договірне зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким в договірному зобов`язанні виступає страховик, однак зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Зазначає, що деліктне зобов`язання не припинилося внаслідок сплати страхового відшкодування, а тому особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Вказує, що відповідач не оспорював у свого страховика розмір страхового відшкодування і фактично погодився з таким, а відтак він зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 14 735.05 грн. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2021 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2021 року призначено на 16 год. 30 хв. 14 лютого 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 24 лютого 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 14 лютого 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 24 лютого 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», суд першої інстанції виходив з того, що на випадок виникнення деліктного зобов`язання відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність за договором обов`язкового страхування, відтак покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 30 грудня 2018 року о 16 год. 00 хв. на вулиці Городоцькій, 302 в місті Львові ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Kia Carnival», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та належним чином не відреагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 508», д.н.з. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Вищезазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З довідки № 858459 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що власником пошкодженого автомобіля марки «Peugeot 508», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 5).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Peugeot 508», д.н.з. НОМЕР_2 , застраховано ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті «КАСКО» № 28-1301-18-00594 від 25 жовтня 2018 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник).

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Kia Carnival», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №AM/6035967 від 06 липня 2018 року, умовами якого передбачено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого в межах: 200 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, а також встановлено франшизу в розмірі 0 грн.

02 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Рахунком-фактурою № 86 від 04 січня 2019 року, складеним ТзОВ «Ілта Львів» підтверджується, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 508», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 29 671.88 грн.

04 лютого 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» затвердило страховий акт № ЗСКА-9198, за яким перераховано на рахунок ТзОВ «Ілта Львів» страхове відшкодування в розмірі 29 671.88 грн., що становить вартість відновлювального ремонту, що підтверджується платіжним дорученням № 2566 від 04 лютого 2019 року (а.с. 21).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна за змістом правова норма викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Так, згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, а саме: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, вина якого у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17 січня 2019 року, застрахована Приватним акціонерним товариством «Ю.БІ.АЙ-КООП», останнє перерахувало на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»14 936.83 грн. вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу, що підтверджується платіжним дорученням № 11597 від 07 травня 2019 року(а.с. 95).

Оскільки ПрАТ «Ю.БІ.АЙ-КООП»виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з врахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц (провадження № 61-18840св18) та від 02 вересня 2020 року у справі № 450/3453/17 (провадження № 61-13380св19).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля марки «Peugeot 508», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_1 , становить 29 671.88 грн. та перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування в сумі 14 936.83 грн., колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 , як з винної особи, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 14 735.05 грн.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»слід стягнути 2270грн. судового збору за подання позову та 3405 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 735.05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 2270грн. судового збору за подання позову та 3405 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 24.02.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк