Справа № 127/6736/21
Провадження № 22-ц/801/205/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 рокуСправа № 127/6736/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Француза М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О. В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_1 - адвоката Цокало Т. М. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 21 жовтня 2021 року, -

встановив:

В березні 2021 року адвокат Цокало Т. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з цим позовом, за яким просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., зареєстрований в реєстрі за № 12218, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ») заборгованості за кредитним договором № 2173766 від 21 жовтня 2019 року за період з 11 червня 2020 року по 06 січня 2021 року в розмірі 10862 грн 00 к.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості, чим порушив вимоги частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також вийшов за межі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, тому що кредитний договір на підставі якого вданий виконавчий напис непосвідчений нотаріально.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виконавчий напис № 12218 від 25 січня 2021 року відповідає вимогам діючого законодавства, вчинений на підставі документів, які підтверджують наявність заборгованості та її безспірність. Доказів відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» або наявності спору щодо розміру заборгованості матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 - адвокат Цокало Т. М. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і у позовній заяві.

31 січня 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», проте, оскільки право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого судом або законом, то суд постановив ухвалу про залишення відзиву без розгляду (частина друга статті 126 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Судом встановлено, що 21 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») було укладено договір позики № 2173766, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6000 грн 00 к., на строк до 20 листопада 2019 року, з базовою процентною ставкою/день - 1,60 %, розмір акційних процентів у день складав 0,96 %, розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70 %, розмір річних процентів на позику - 350,40 %, розмір річних процентів на прострочену позику - 985,50 %. Загальна вартість кредиту становить 7728 грн. 00 к.

Пунктом 3 договору передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку.

Позичальник на момент підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, правил та чинного законодавства (пункт 4.2, пункт 8 договору).

Договір позики № 2173766 від 21 жовтня 2019 року укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону Україну «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі - пункт 5 договору.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2173766 від 21 жовтня 2019 року заборгованість позивача станом на 06 січня 2021 року становить 10862 грн 00 к., з яких: 6000 грн к. - прострочена заборгованість за кредитом, 4862 грн 00 к. - прострочена заборгованість за процентами.

03 квітня 2017 року укладено договір факторингу № 03042017 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт капітал», право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перейшло до ТОВ «ФК «Профіт капітал», в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 2173766 від 21 жовтня 2019 року.

25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. було вчинено виконавчий напис, за яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором № 2173766 від 21 жовтня 2019 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФК «Профіт капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги № 03042017 від 03 квітня 2017 року, за період з 11 червня 2020 року по 06 січня 2021 року в розмірі 10862 грн 00 к., з яких: 6000 грн 00 к. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4862 грн 00 к. - прострочена заборгованість за процентами.

На підставі виконавчого напису № 12218 від 25 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. 23 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64619704.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що: «оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Як видно з матеріалів справи, виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між банком та ОСОБА_1 кредитний договір № 2173766 від 21 жовтня 2019 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

Отже, оскільки кредитний договір не є нотаріально посвідченим, тому не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, що виник між сторонами справи, на вказане уваги не звернув та вирішив справу з порушенням норм матеріального права, тому апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та постановлення нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про судові витрати у справі апеляційний суд виходить із такого.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої вказаної статті до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша, друга статті 15 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи, разом з апеляційною скаргою адвокат Цокало Т. М. надала суду копію договору № 192/11-08-2020 про надання правничої допомоги від 11 серпня 2020 року, копії квитанції № 192 від 12 березня 2021 року, № 192-1 від 13 травня 2021 року, № 192-2 від 08 грудня 2021 року про сплату гонорару адвокату, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 3 від 13 грудня 2021 року до Договору № 192/11-08-2020 про надання правничої допомоги від 11 серпня 2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 13 грудня 2021 року.

З наданих апеляційному суду документів встановлено, що розмір гонорару адвоката Цокало Т. М. за надання правової допомоги становить 11000 грн 00 к.

Відповідно до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги № 3 від 13 грудня 2021 року та детального опису робіт (наданих послуг) від 13 грудня 2021 року адвокатом Цокало Т. М. були проведені такі роботи: консультація - 1000 грн 00 к., підготовка та складання адвокатського запиту № 050-25.02.2021/ЗПТ від 25 лютого 2021 року - 500 грн 00 к., ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн 00 к., повторна консультації - 500 грн 00 к., підготовка, складання та написання позовної заяви до суду першої інстанції - 3000 грн 00 к., підготовка та написання клопотання - 500 грн 00 к., підготовка та написання заяв по суті - 2000 грн 00 к., підготовка та написання апеляційної скарги - 3000 грн 00 к. Загальна вартість робіт склала 11000 грн 00 к.

Згідно з квитанцією № 192 від 12 березня 2021 року, № 192-1 від 13 травня 2021 року, № 192-2 від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Цокало Т. М. грошові кошти за надання правничої (правової) допомоги в розмірі 11000 грн 00 к.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Оскільки на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представницею ОСОБА_1 - адвокатом Цокало Т. М. надані відповідні письмові докази, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 11000 грн 00 к. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги адвокатом.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено 908 грн 00 к. судового збору, при поданні апеляційної скарги - 1362 грн 00 к.

Враховуючи те, що апеляційна скарга представниці ОСОБА_1 - адвоката Цокало Т. М. підлягає задоволенню, то з ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2270 грн 00 к.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 - адвоката Цокало Т. М. задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., зареєстрований в реєстрі за № 12218, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» за період з 11 червня 2020 року по 06 січня 2021 року заборгованості за кредитним договором № 2173766 від 21 жовтня 2019 року в розмірі 10862 (десять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 00 к. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ», вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 13270 (тринадцять тисяч двісті сімдесят) грн 00 к., з яких 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позову та 1362 (одна тисяча триста шістдесят два) грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, 11000 (одинадцять тисяч) грн 00 к. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 03 березня 2022 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета