Справа № 133/3026/20
Провадження № 22-ц/801/304/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року, ухвалене суддею Кучерук І.М., повний текст якого складено 13 грудня 2021 року

в справі №133/3026/20

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі)

про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 15.01.2020 вона надала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для проживання належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок обладнаний для проживання, підключений до електричних мереж і газопостачання, частково умебльований, у ньому були: шафа, килими, серванти, два комоди, дзеркало - трюмо. Будинок був наданий в користування на умовах сплати платежів за комунальні послуги (газ, електропостачання).

В кінці березня 2020 року відвідуючи квартирантів вона побачила, що на подвір`ї домогосподарства був безлад, зламаний замок в сараї, а всередині приміщення відсутні будівельні матеріали, а саме: дошка товщиною 40 мм в кількості 0,5 куба та бруски 0,3 куба. При подальшому огляді домогосподарства вона виявила в літній кухні розвалену плиту, всі металеві частини якої, а саме: дверцята топки , піддувало, колосники і сама поверхня плити з фаєрками були відсутні. Шафа була витягнута з будинку, дверцята комода були відсутні, в будинку стояв сморід. Зникли дерев`яні двері в погріб, туалет, сарай, катрага та дерев`яна ляда на горище будинку, а також дошки, які зберігались на горищі. Крім того, на подвір`ї домогосподарства були зрізані 5 дерев тополі, два фруктових дерева та ялина.

На її вимогу у квітні 2020 року відповідачі повернули їй ключі від будинку та звільнили його.

Враховуючи вказані обставини просила стягнути з відповідачів 17 239 грн матеріальної шкоди та 20 000 грн моральної шкоди, яку обґрунтувала тим, що думка про знищену працю багатьох років, та усвідомлення, що навіть наново посаджені плодові дерева не зможуть плодоносити одразу, призводить до моральних її страждань. Для захисту і відновлення порушених прав їй, людині, яка пережила декілька інсультів, надзвичайно важко даються будь - які дії. Все це порушило її нормальні життєві стосунки, життєвий уклад, оскільки вона переживала за знищене майно, яке не можливо нормально використовувати, а інше не можливо відновити.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 550 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави 115 грн 15 коп. судового збору.

В решті судовий збір в розмірі 1566 грн 45 коп. постановлено компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

30 грудня 2021 року, не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, та ухвалити нове про задоволення її вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим щодо розміру стягуваної матеріальної і моральної шкоди, та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Доводи апелянта полягають у тому, що судом не застосовано вимоги частини 1 статті 1166 ЦК України якою встановлена презумпція вини заподіювача шкоди, тобто доведення відповідачами, що шкоду завдано не з їх вини.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2022 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою від 14 лютого 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель по АДРЕСА_1 (а.с. 16-18).

Право власності на іншу Ѕ частку будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 15.09.2009 за № 422 за ОСОБА_1 (а.с. 19)

Управлінням Держземагенства у Козятинському районі погоджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 720 кв. м. ОСОБА_1 , яка знаходиться на території Глуховецької селищної ради в АДРЕСА_1 (а.с. 31-56).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , будинок має одну кімнату, веранду, коридор, комунальні зручності в будинку відсутні, опалення індивідуальне, в наявності є газовий котел та пічна плита, металеві конструкції якої вилучені і складовані поруч з нею. Будинок знаходиться в незадовільному стані, стіни та стеля брудні, підлога, вікна та двері дерев`яні, та непридатні до експлуатації. Присадибна ділянка заросла кущами та чагарниками. В літній кухні знаходиться пічна плита, металеві конструкції якої відсутні, двері і вікна перебувають в незадовільному стані. В погребі, коморі і вуличній вбиральні відсутні двері. Ѕ частина житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 - будинок не придатний для проживання.

Згідно з повідомленням Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 153 КУпАП за знищення зелених насаджень по АДРЕСА_1 . Спеціалістами інспекції було винесено постанову про закриття адміністративної справи на підставі ст. 38 КУпАП. За знищення дерев за адресою позивача було обраховано шкоду, розмір якої складає 550 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду позивачем оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, то апеляційний суд не переглядає рішення в частині позовних вимог, які було задоволено.

Вирішуючи спір щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків, суд першої інстанції виходив з того, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було обраховано шкоду, заподіяну знищенням дерев розмір якої складає 550 грн. Збитки в розмірі 4900 грн суд вважав не доведеними позивачем належними доказами.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн суд визначив з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, тривалості її страждань, суб`єктивного відношення до вчиненого.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з відповідними вимогами, позивач в силу вимог статті 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну сторону своїх вимог.

Частиною першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина перша та друга статті 1166 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому, в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим, покладення на особу, яка завдала шкоду обов`язку доведення того, що її було завдано не з її вини, не звільняє позивача від обов`язку власне довести факт заподіяння шкоди та її розмір.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що презумпція вини не спростована, а тому вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, а відтак і для відшкодування такої.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення ушкодженої речі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З цього випливає, що обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що неправомірними діями відповідачів було знищено та пошкоджено майно позивача, зокрема, дошка соснова у кількості 0,5 м3 вартістю 2100 грн, брусок дерев`яний 0,3 м3 вартістю 1140 грн, двоє дерев`яних дверей по 500 грн кожні, двері вартістю 450 грн, дерев`яна лада вартістю 450 грн, сервант вартістю 300 грн, дверцята до плити вартістю 344 грн, колосники до плити 220 грн, піддувало до плити 284 грн, поверхня плити 717 грн не заслуговують на увагу, оскільки жодним належним доказом не підтверджені позивачем, зокрема, суду не надано акту обстеження чи опису вказаного майна, квитанції про їх придбання тощо.

Матеріалами справи, зокрема, повідомленням Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №328/6/308-С/20 від 29.09.2020 підтверджено розмір, заподіяної позивачеві шкоди за знищення дерев на суму 550 грн.

Згідно із статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Колегія суддів, приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди 2000 грн є співмірним, розумним, справедливим та достатнім при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи.

Відтак правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами статті 89 ЦПК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді:Ю.Б. Войтко
М.В. Матківська