Провадження №2/447/13/22
Справа №447/2680/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

21.02.2022 Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Бачуна О.І.

з участю секретаря судових засідань Данилів О.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві, Львівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

15.12.2019 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом безперешкодного користування та надання дублікатів ключів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша частина будинку належить відповідачці ОСОБА_3 . Відповідачка ОСОБА_3 постійно чинить позивачам перешкоди у користуванні житлом, перешкоджає там проживати і навіть заходити у будинок. Кожний прихід позивачів на подвір`я будинку закінчується скандалом із сторони відповідачів. Відповідачі намагаються позбавити її права користування житлом, погрожують застосуванням фізичної сили та фізичної розправи, у зв`язку із чим позивачка зверталася в поліцію. Оскільки права позивачів на володіння та користування спірним будинком порушені, вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2019року вищевказану справу передано судді Бачуну О.І.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28.11.2019р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.03.2020 закрито підготовче засідання і призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року та від 28.01.2021 було зупинено провадження у справі №447/2680/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення до набрання законної сили рішенням суду від 29.10.2020 у цивільній справі №447/1875/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування вартості частки та припинення права на частку у спільному майні.

Ухвалою суду від 01.12.2021 року поновлено провадження по справі.

Представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином. Відповідно до поданих заяв проти задоволення позову заперечували.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи сторін в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку.

Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається із дублікату заповіту від 20.11.1990року, ОСОБА_7 все своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй за зщаконом на день смерті заповіла ОСОБА_3 .

Відповідно до договору дарування від 03.04.1992року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_8 житловий будинок із господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 17.12.2010року №2-67/2010 визнано за ОСОБА_9 та за ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині на будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №123177558, житловий будинок , загальною площею 63,2 кв.м. що знаходиться в АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29.10.2020року №447/1875/19 припинено право ОСОБА_5 на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель, що по АДРЕСА_2 , припинити з дня отримання ОСОБА_5 грошової компенсації від ОСОБА_3 та визнати з цієї дати за ОСОБА_3 право на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель, що в АДРЕСА_2

Постановою Львівського апеляційного суду від 12.10.2021року рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 29.10.2021 у справі №447/1875/19 скасовано і ухвалено нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування вартості частки та припинення права на частку у спільному майні- відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Статтею 386 ЦК України передбачені засади захисту права власності, а саме держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд бере до уваги доводи сторони позивачів про те, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні належною їм частиною спірного житлового будинку, оскільки суду надано достатньо доказів на підтвердження даного факту

Як вбачається із довідки виданої Розвадівською сільською радою Миколаївського району Львівської області №23 від 10.01.2020 ОСОБА_3 зареєстровано, але не проживає в АДРЕСА_2 з 1995року і по сьогоднішній день.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В ході розгляду справи, судом встановлено що між сторонами по справі вже тривалий час, більше 10 років існує конфлікт, який почався після смерті ОСОБА_8 , про його існування не заперечує відповідачка ОСОБА_3 , яка в неодноразових заявах адресованих як суду та і прокуратурі, поліції ствердила, що не визнає право власності і право на користування на відповідну частину будинку за ОСОБА_3 і вважає, що відповідачі не мають жодного права та відношення до будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо чинення перешкод у користуванні житловим будинком знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні житловим будинком та господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_2

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2022

Суддя Бачун О. І.