Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1202/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Гребінка

22 лютого 2022 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, відшкодування матеріальних збитків,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувсь до суду з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, відшкодування матеріальних збитків.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 20.02.2014 року мати позивача ОСОБА_3 (орендодавець) та СТОВ «Прогрес» (орендар) заключили договір оренди землі, згідно з яким вона надала, а СТОВ «Прогрес» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,8589 га, кадастровий номер :00:004:0010.

Позивач вказує, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_3 позивач успадкував вищевказану земельну ділянку, а тому всі права та обов`язки орендодавця перейшли до позивача.

Зазначив, що згідно п.п. 4.1., 4.4. цього договору орендар зобов`язувався виплачути орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 5601,40 грн. щорічно на протязі поточного календарного року, за який здійснюється оплата, в строк до 30 грудня поточного року, за який здійснюється оплата. З п.9.4. вказаного договору оренди вбачається, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. На даний час відповідачем не виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 20.02.2014 року за 2018 рік.

Позивач неодноразово звертався до керівництва СТОВ «Прогрес» в усній формі, з питанням виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 20.02.2014 року за 2018 рік, але питання до цього часу так і залишилося не вирішено, орендна плата позивачу не виплачена.

Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано матеріальних збитків, а саме: згідно з п. 4,6 договору оренди землі у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу.

Станом на 19.11.2021 року сума заборгованості за договором оренди землі становить 5601,40 грн. Календарний період, за який прострочено платіж становить 1054 дні (з 01.01.2019 року по 19.11.2021 року). Неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання становить - 3520,41 грн., інфляційні збитки 1050,75 грн., відсотки за користування грошовими коштами 484,76 грн. Тобто, на день звернення до суду відповідач винен позивачу 10 657,32 грн.

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

16.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Вказує, що дійсно між сторонами є договірні відносини, але позивачем було порушено ч. 1 ст. 148-1 ЗК України (як в редакції станом на момент набуття позивачем права власності на земельну ділянку 17.11.2016 року, так і в редакції станом на момент звернення позивача до суду), а саме, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

- кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

- найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

- місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

- платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Також вказує, що позивачем не надано суду докази, які б підтверджували виконання позивачем вищевказаних вимог.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач заявляє вимогу про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати орендної плати згідно п. 4.6. Договору оренди землі від 20.02.2014 року. Відповідач заперечує ці вимоги, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а саме, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Умовами договору оренди землі від 20.02.2014 року не передбачено збільшення позовної давності.

Вказує, що зважаючи на викладене, у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 3 520,41 гр. необхідно відмовити, з огляду на сплив позовної давності для пред`явлення вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені.

З огляду на зазначене, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.22-27).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Договору оренди б/н від 20 лютого 2014 року, земельну ділянку, кадастровий номер: :00:004:0010, мати позивача ОСОБА_3 (орендодавець) передала в оренду СТОВ «Прогрес» (орендар). СТОВ «Прогрес» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва площею 4,8589 га., що знаходиться на території Григорівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. Вказаний договір був зареєстрований у реєстраційній службі Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області за № 5596894 від 08.05.2014 року (а.с.8-10).

Після смерті ОСОБА_3 11.12.2015 року позивач ОСОБА_1 успадкував вищевказану земельну ділянку, а тому всі права і обов`язки орендодавця перейшли до позивача, цей факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року, виданого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори Михайліченко Т.М. Спадкова справа №46/2016р., зареєстровано в реєстрі №1710 (а.с.11).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний №73263772 від 17.11.2016 року, вбачається, що було проведено державну реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2016 року, на об`єкт нерухомого майна номер: 08, земельну ділянку сільськогосподарського виробництва площею 4,8589 га., що знаходиться на території Григорівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, кадастровий номер :00:004:0010 за ОСОБА_1 (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач СТОВ «Прогрес» листом від 31.08.2018 року №589 повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що укладений договір оренди землі б/н від 20.02.2014 року терміном на 5 років. СТОВ «Прогрес» пропонував ОСОБА_1 , керуючись ст. 33 ЗУ Про оренду землі», скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Одночасно було запропоновано збільшити орендну плату до 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, та надіслано проект додаткової угоди (а.с.28,29)

Позивачем ОСОБА_1 до СТОВ «Прогрес» 26.09.2018 року було надіслано заяву з проханням не проводити будь-які сільськогосподарські роботи на його земельній ділянці, у зв`язку з тим, що по закінченню строку дії договору оренди землі б/н від 20.02.2014 року, він має намір самостійно вирощувати сільськогосподарську продукцію. Крім того, просив повернути земельну ділянку у встановлений законом термін (а.с.30-32)

01.03.2019 року позивачем було надіслано заяву відповідачу з проханням виплатити йому заборгованість по орендній платі за 2018 рік та пеню, нараховану згідно п. 4.6. відповідно до договору оренди землі від 20.02.2014 року (а.с.33-36)

Згідно п.п. 4.1., 4.4. цього договору орендар зобов`язувався виплачути орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 5601,40 грн. щорічно на протязі поточного календарного року, за який здійснюється оплата, в строк до 30 грудня поточного року, за який здійснюється оплата.

Пунктом 9.4. вказаного договору оренди вбачається, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Згідно з п. 4.6. договору оренди землі у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим Договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу.

До матеріалів справи позивачем додано розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за борговий період 01.01.2019 по 19.11.2021, яка складає 3520,41грн., розрахунок інфляційних витрат за борговий період з 01.01.2019 по 19.11.2021, витрати складають 1 050,75 грн., розрахунок відсотків за користування грошовими коштами за борговий період 01.01.2019 по 19.11.2021, сума відсотків складає 484,76 грн. (а.с.13,14)

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

За приписами ч. 1 ст 148-1 Земельного Кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно ч. 4 ст. 148-1 Земельного Кодексу України внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

У відповідності до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що згідно п.п. 4.1., 4.4. вказаного договору оренди землі б/н від 20.02.2014 року, орендар зобов`язувався виплачути орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 5601,40 грн. щорічно на протязі поточного календарного року, за який здійснюється оплата, в строк до 30 грудня поточного року, за який здійснюється оплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За приписами ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувачі зобов`язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до п. 9.4. вказаного Договору оренди землі б/н від 20.02.2014 року орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що відповідачем СТОВ «Прогрес» не було виплачено орендну плату позивачу за договором оренди земельної ділянки б/н від 20.02.2014 року за 2018 рік у розмірі 5601,40 грн., даний факт не заперечувався також представником відповідача в судовому засіданні.

Щодо стягнення на користь позивача з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 3520,41 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.6. вказаного договору оренди землі у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим Договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд дійшов висновку, що умовами договору оренди землі б/н від 20.02.2014 року не передбачено збільшення позовної давності, а отже у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 3520,41 грн. слід відмовити, з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду сплив строк позовної давності для пред`явлення вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до роз`яснень ПВГСУ від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання .

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем до матеріалів справи додано детальний розрахунок інфляційних збитків за борговий період 01.01.2019 по 19.11.2021 на суму боргу 5601,00 грн. Згідно вказаного розрахунку сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 6 651,75 грн.

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення інфляційних збитків з відповідача у сумі 1050,75 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд вирішує їх на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. позивачем надано квитанцію серії ААК №998551 від 15.09.2021 про надання юридичних послуг за написання позовної заяви про стягнення орендної плати (а.с.37).

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, відшкодування матеріальних збитків - задовольнити частково.

Стягнути зі СТОВ «ПРОГРЕС» (код ЄДРПОУ) юридична адреса: Полтавська область, Лубенський район, Гребінківська МТГ, с. Майорщина, вул. Козацька, 1А, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно договору оренди землі від 20.02.2014 року борг у сумі 5601 (п`ять тисяч шістсот одну) грн. 40 коп.

Стягнути зі СТОВ «ПРОГРЕС» (код ЄДРПОУ) юридична адреса: Полтавська область, Лубенський район, Гребінківська МТГ, с. Майорщина, вул. Козацька, 1А, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , інфляційні збитки у розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) грн. 75 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути зі СТОВ «ПРОГРЕС» (код ЄДРПОУ) юридична адреса: Полтавська область, Лубенський район, Гребінківська МТГ, с. Майорщина, вул. Козацька, 1А, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. витрат за надання правової допомоги, а всього 3408 (три тисячі чотириста вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 02.03.2022 року.

Суддя Я. В. Татіщева