Провадження № 2/686/1704/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галини Григорівни про припинення іпотеки та зняття заборони,

встановив:

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ПАТ «Банк Національний кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. про припинення іпотеки та зняття заборони, в обґрунтування якого вказала, що 19 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Національний кредит», укладено кредитний договір № 70ю/2012/05-613/2-1, на підставі якого позивачці надано кредит у розмірі 180 000,00 гривень зі строком користування з 19.04.2012р. по 17.04.2013р., з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 25 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Національний кредит» 19.04.2012 року укладено іпотечний договір, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 942. На підставі іпотечного договору в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 . На виконання умов договору іпотеки, 19.04.2012р. приватним нотаріусом Хмельницького МНО Твердохліб Г.Г. внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 12412737, підставою обтяження є договір іпотеки №04-613/1-1 від 19.04.2012р., об`єкт обтяження - квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Умови кредитного договору ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, сплачена сума кредиту та відсотків, на підтвердження чого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано лист від 06.08.2021р., яким Фонд відповідно до електронних відомостей, наявних у Фонді повідомив, що кредитні зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору №70ю/2012/05-613/2-1 перед ПАТ «Банк Національний кредит» були виконані у повному обсязі у 2014 році та фінансові претензії до позичальника з приводу виконання цього кредитного договору відсутні.

Внаслідок виконання, кредитний договір № 70ю/2012/05-613/2-1 від 19.04.2012р. припинив дію, в зв`язку із чим позивач просить визнати припиненим договір іпотеки №04-613/1-1 від 19.04.2012р припинити іпотеку на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку зняти обтяження з предмета іпотеки та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, повід відзив на позов, де зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 р. № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 28 серпня 2015 р. № 159, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». В цілому процедура ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» передбачає виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів протягом п`яти років з дня початку процедури ліквідації банку та подачі документів для внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань протягом двох місяців з дня затвердження ліквідаційного балансу та звіту про виконання ліквідаційної процедури. Вищезазначені строки можуть бути продовжені за рішенням Фонду, у випадках передбачених Законом. Для вирішення питання про припинення іпотеки суди повинні встановити факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням боржником (Постанова ВС від 26.09.19 № 522/19757/16). З моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. які чітко визначені ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися з Банком, а відповідно вимоги до Фонду гарантування про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки та зобов`язання вчинити дії є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Окремо зауважено, що у Фонд гарантування не був іпотекодержателем за іпотечним договором, з Позивачем в жодні договірні відносини не вступав, тому не є належною особою, яка може подавати заяву про припинення іпотеки, тому вимога про зобов`язання вчинити дії є безпідставною. Згідно з частиною другою статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою завершення процедури ліквідації та припинення ПАТ «Банк Національний кредит» як юридичної особи виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.03.2020 своїм рішенням №601 затвердила ліквідаційний баланс Банку станом на 03.02.2020 та Звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит», а отже відповідно до частини третьої статті 53 Закону ліквідаційна процедура Банку вважається завершеною, просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи покладаються на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

19 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит», укладено кредитний договір № 70ю/2012/05-613/2-1, на підставі якого позивачці надано кредит у розмірі 180 000,00 гривень зі строком користування з 19.04.2012р. по 17.04.2013р., з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 25 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Національний кредит» 19.04.2012 року укладено іпотечний договір, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 942. На підставі іпотечного договору в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 . На виконання умов договору іпотеки, 19.04.2012р. приватним нотаріусом Хмельницького МНО Твердохліб Г.Г. внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 12412737, підставою обтяження є договір іпотеки №04-613/1-1 від 19.04.2012р., об`єкт обтяження - квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2014 року в справі № 686/2261/14 звернено стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності ОСОБА_1 2-х кімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Національний кредит» за договором № 70ю/2012/05-613/2-1 від 19.04.2012 в розмірі 119 503, 52 грн.

Постановою державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Коваль В.В. від 03.04.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 47103923 з примусового виконання виконавчого листа № 686/22615/14 від 04.03.2015 про звернення стягнення на 2-х кімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу в розмірі 119 503, 52 грн.

На запит державного виконавця від 09.11.2018 ПАТ «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» повідомив, що заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому листу №686/22615/14 від 04.03.2015 перед банком відсутня.

Постановою головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шматлай О.В. від 06.02.2020 року ВП № 47103923 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/22615/14 від 04.03.2015 про звернення стягнення на 2-х кімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу в розмірі 119 503, 52 грн. закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із погашенням заборгованості в повному обсязі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`заний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору припиненим, припинення іпотеки, обтяження та вилучення запису, позивач посилалася на повне виконання кредитного зобов`язання, а тому іпотека за договором, якими забезпечувалось виконання кредитного договору, є припиненою як похідне зобов`язання, отже, наявні підстави для зняття обмеження із заставного майна.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Оскільки статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.

Умови кредитного договору ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, сплачена сума кредиту та відсотків, на підтвердження чого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано лист від 06.08.2021р., яким Фонд відповідно до електронних відомостей, наявних у Фонді повідомив, що кредитні зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору №70ю/2012/05-613/2-1 перед ПАТ «Банк Національний кредит» були виконані у повному обсязі у 2014 році та фінансові претензії до позичальника з приводу виконання цього кредитного договору відсутні.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За змістом пункту 7 цієї статті окремим способом захисту є припинення правовідношення.

За змістом правила, викладеного в частині першій статті 593 ЦК України, відбувається припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання в результаті його належного виконання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), Верховний Суд зробив висновок, що у разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Наведений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц і постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви просила визнати іпотечний договір припиненим. При цьому позивач на обґрунтування своїх вимог як фактичні підстави позову визначала те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку із його належним виконанням, тому іпотека за договором, яким забезпечувалося виконання кредитного договору як основного зобов`язання, також є припиненою як похідне зобов`язання. Як на правові підстави вимог, позивач посилався на статті 391, 598, 599 ЦК України.

Оцінюючи правомірність та ефективність обрано способу захисту, суд виходить із того, що договір, в першу чергу, є домовленістю сторін. Договір як документ - є оформленням цієї домовленості. Під договором також розуміється й правовідношення, що виникло на підставі цієї домовленості; змістом такого правового відношення є певні права та обов`язки сторін.

Зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що позивач, звертаючись до суду, обґрунтовувала свої вимоги припиненням саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто похідного зобов`язання, а не самого договору іпотеки, як домовленості чи документа, тобто застосованої в іншому сенсі категорії «договір».

Виходячи з такого розуміння категорії «договір», вимога про визнання таким, що припинено, договору іпотеки, а також вимога про визнання такими, що припинилися правові відносини з іпотеки, є тотожними за своєю правовою природою та змістом.

Тому належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору, вказана правова позиція зазначена в постанові ВС від 22.01.2022 № 127/26402/20.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.09.2021 № 273586863 вбачається, що наявна заборона на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 12412737, яка зареєстрована 19.04.2012 приватний нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. на підставі іпотечного договору № 941 від 19.04.2012р. а також до Державного реєстру іпотек внесено відомості за реєстраційним номером обтяження 12412817.

В частині скасування обтяжень іпотекою спірного нерухомого майна суд врахував наступне.

У цій справі підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Враховуючи те, що свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит позивач виконала в повному обсязі та належним чином, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 р. № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 28 серпня 2015 р. № 159, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з даним рішенням з 31 серпня 2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Національний кредит», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Паламарчуку Віталію Віталійовичу строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 31 серпня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 18 серпня 2016 р. № 1554 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» на два роки до 31 серпня 2018 року включно.

На підставі: пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 06 серпня 2018 року № 2187 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» строком на один рік з 01 вересня 2018 року до 31 серпня 2019 року включно.

Відповідно до частини шостої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 17 липня 2019 року № 1820 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» з 01 вересня 2019 року до 31 серпня 2020 року включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 20 липня 2020 №1363 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Національний кредит», делеговані Паламарчуку Віталію Віталійовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 11 лютого 2020 року № 326 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит».

Відповідно до зазначеного рішення ліквідаційна процедура ПАТ «Банк Національний кредит» здійснюватиметься безпосередньо Фондом з урахуванням вимог Закону України №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Процедура ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» передбачає виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів протягом п`яти років з дня початку процедури ліквідації банку та подачі документів для внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань протягом двох місяців з дня затвердження ліквідаційного балансу та звіту про виконання ліквідаційної процедури. Вищезазначені строки можуть бути продовжені за рішенням Фонду, у випадках передбачених Законом.

Згідно з частиною другою статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою завершення процедури ліквідації та припинення ПАТ «Банк Національний кредит» як юридичної особи виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.03.2020 своїм рішенням №601 затвердила ліквідаційний баланс Банку станом на 03.02.2020 та Звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит», а отже відповідно до частини третьої статті 53 Закону ліквідаційна процедура Банку вважається завершеною.

Тобто, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника.

Відповідно до ч.2 ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.

Згідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Ліквідаційна процедура ПАТ «Банк Національний кредит» є завершеною з 16.03.2020 року, всі активи Банку реалізовано, кошти одержані від реалізації спрямовані на задоволення вимог кредиторів, непродані активи відсутні.

Разом із тим, на момент звернення до суду із цим позовом відповідачем так і не було вчинено дій щодо припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, а обов`язок в іпотекодавця щодо безпосереднього звернення до іпотекодержателя із заявою про припинення обтяження відсутній.

На даний час у зв`язку з повним погашенням кредитної заборгованості перестали існувати підстави заборони обтяження належного нерухомого майна. Існування договору іпотеки та запису про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю ОСОБА_1 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є протиправним, оскільки порушує права як власника, а саме право розпоряджатись належним майном на власний розсуд, а тому права позивача як іпотекодавця підлягають судовому захисту за позовом позивача шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а запис, що обмежує права як власника майна підлягає виключенню з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 526, 527, 546, 575, 593, 598, 599, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № 04-613/1-1, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. 19.04.2012 року за № 942.

Зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записи про обтяження майна : квартири АДРЕСА_3 , внесені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. 19.04.2012 року за № 942 на підставі іпотечного договору № 04-613/1-1, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит» та ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб/Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,17, .

Третя особа: приватний нотаріус Твердохліб Галина Григорівна, АДРЕСА_5 .

Дата складання повного тексту рішення 03.03.2022.

Суддя: