Справа № 167/853/21 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І.
Провадження № 22-ц/802/356/22 Категорія: 36 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних і інфляційної складової від суми заборгованості, за апеляційною скаргою Національної академії внутрішніх справ на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних і інфляційної складової від суми заборгованості в загальному розмірі 65214 гривня 06 копійок.

Позов обґрунтовують, тим що наказом Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) від 10.08.2015 №102 о/с ОСОБА_3 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС.

Між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУ МВС України в місті Києві та відповідачем укладено Договір № ЕК 15-099 про підготовку фахівця НАВС. Відповідно до договору, відповідач навчалася за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови відшкодувати витрати пов`язані з утриманням в навчальному закладі.

Відповідач з 17 серпня 2015 року по 31 серпня 2017 року перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Згідно з наказом № 136 о/с від 31.08.2017 року ОСОБА_3 була відрахована та звільнена зі служби в поліції. На момент відрахування заборгованість відповідача перед НАВС за надані освітні послуги складала 49419.88 гри.

31 серпня 2017 року відповідач написала заяву про визнання суми витрат, пов`язаних з утриманням, в якій вказала, що протягом року зобов`язується суму витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС виплати у повному обсязі, а саме до 31 серпня 2018 року.

В зв`язку з чим 31 серпня 2017 року між Національною академією внутрішніх справ та ОСОБА_3 був украдений Договір розстрочення.

Із сумою витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, та реквізитами для їх сплати відповідача ознайомлено під підпис. Проте, грошові кошти від відповідача НАВС не надходили.

У відповідності до положень ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано суму інфляційних витрат у розмірі 11342,33 гри., суму 3 % річних від простроченої суми у розмірі 4451,85 грн. Основний борг з урахуванням інфляційних нарахувань та суми 3% річних складає 65214,06 гри.

Враховуючи викладене, НАВС вимушена звернутись до суду про стягнення заборгованості, 3% річних, процентів індексу інфляції, що складає загальну суму заборгованості в розмірі 65214,06 грн .

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Статуту Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) (нова редакція; внесено зміни на підставі Наказу МВС України № 592 від 03.08.2020), НАВС є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту».

Наказом НАВС від 10 серпня 2015 року №'102 о/с ОСОБА_4 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за державним замовленням з проходженням табірного збору: Навчально-наукового інституту підготовки фахівців для експертно-криміналістичних підрозділів за напрямком підготовки «Правознавство».

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 30 серпня 2019 року Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області вбачається, що відповідач після одруження змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУ МВС України в місті Києві та ОСОБА_4 укладено договір № ЕК 15-099 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС).

Враховуючи Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про поліцію», бажання ОСОБА_4 продовжувати навчання та службу в поліції, наказом НАВС від 06 листопада 2015 року №192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в ІІАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

А наказом НАВС від 11.11.2015 №202 о/с ОСОБА_4 з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції.

Наказом НАВС від 31 серпня 2017 року №136 о/с ОСОБА_4 було відраховано з ЗС та звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

За умовами договору відповідач навчалась за рахунок коштів державного бюджету і зв`язувалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем поділу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох :в після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (п. 2.3. договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що дострокове розірвання договору про Підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку із рахуванням особи з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни.

Відповідно до Довідки про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_4 від 30.08.2017 року за період навчання з 17 серпня 2015 року по серпня 2017 року фактична заборгованість становить 49419,88 грн., з яких: грошове - забезпечення - 6152,92 грн.; продовольче забезпечення - 18276,32 грн.; медичне забезпечення - 267,73 грн.; речове забезпечення - 1188,48 грн.; оплата комунальних послуг ості спожитих енергоносіїв - 23534,43 грн.

Детальний розрахунок витрат підтверджений: довідками про доходи і відрахування 15, 2016, 2017 роки, довідками щодо витрат коштів на харчування з 17.08.2015 р. по .2016 р., з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р., Довідками про забезпечення речовим )м з 17.08.2015 р. по 31.08.2016 р., з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р., Довідка про забезпечення медичними препаратами за період навчання з 17.08.2015 р. по 31.08.2017 Довідками про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартість спожитих енергоносіїв ОСОБА_4 ( а.с.16-29).

Таким чином з досліджених доказів вбачається, що відповідач навчаючись в НАВС перебувала на державному забезпеченні з серпня 2015 року по серпень 2017 року і витрати, які пов`язані з утриманням її у навчальному закладі становила 49419,88 грн.

Відповідач після відрахування та звільнення з ОВС понесені НАВС витрати на її навчання не відшкодувала, взяті на себе зобов`язання не виконала.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до частини 6 статті 18 Закону України «Про міліцію» (що діяв на день звільнення відповідача з ОВС) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення передбачено ст. 74 ЗУ « Про Національну поліцію».

Також положення щодо обов`язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» .

Згідно з п. 2.1.3. Типового договору, виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України.

Пунктом 3.1. Типового договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Також відповідно до п.3.2. Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до п. 4.1. Типового договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Пунктом 4.2. Типового договору передбачено, що у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 4.4. Типового договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку.

Також аналогічні положення щодо обов`язку відшкодування витрат за період навчання у разі дострокового звільнення передбачено постановою КМУ від 12.04.2017 №261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та наказом МВС України від 01.03.2017 №173 «Про затвердження Типової форми Контракту про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.03.2017р. за № 321/30189).

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок відшкодування) затверджено Постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Позивачем здійснено розрахунок витрат, який відповідає вищезазначеному Порядку відшкодування.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем доведено, що вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі відповідача становить 49419,88 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості, з урахуванням суми основного боргу (49419, 88 грн), індекс інфляції становить 11342, 33 грн, а три відсотки річних від простроченої суми становить 4451,85 грн..

З матеріалів справи слідує, що 31 серпня 2017 року відповідач написала заяву про визнання суми витрат, пов`язаних з утриманням, в якій вказала, що протягом року зобов`язується суму витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС виплати у повному обсязі, а саме до 31 серпня 2018 року. У зв`язку з цим 31 серпня 2017 року між Національною академією внутрішніх справ та відповідачем був укладений Договір розстрочення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги, повернення коштів. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених у справі обставин, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про застосування наслідків спливу строку позовної давності, передбачених ст. 256, 261,267 ЦК України. Перебіг строку позовної давності розпочався саме з 01.09.2018 року, коли відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, а саме добровільно сплатити витрати на утримання у НАВС до 31 серпня 2018 року згідно з Договором про відстрочення. Позов пред`явлено 01 листопада 2021 року тобто поза межами встановленого законом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавіросної хвороби (Ковід 19) строки визначені ст.ст. 257, 258, 362, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії карантину, не заслуговують на увагу.

Позивачем не подано жодних доказів, що саме через запровадження карантину він не міг реалізувати своє право на звернення до суду за захистом свої інтересів. Про порушення свого права відповідач дізнався ще 01 вересня 2018 року, тобто задовго до запровадження карантину.

У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Звертаючи до суду з позовом та під час розгляду справи позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строків позовної давності та не наводилось жодних обставин щодо причин його пропуску, при тому, що відповідачем було заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності ( а.с 76-78).

Інші доводи, наведені на обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 02 березня 2022 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді