Справа №200/8199/19
Провадження №2-п/932/87/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2010 по справу №2-2509/10р., -

В С Т А Н О В И В:

із заявою відповідач звернувся 28.05.2019.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що про заочне рішення йому стало відомо лише в травні 2019 року, коли було арештовано грошові кошти на його рахунку. Копію судового рішення отримав 20.05.2019. просив визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про перегляд заочно рішення. Відповідача не повідомлено про судові засідання у справі, підписів у поштовому повідомленні про вручення він не ставив. Вказав про припинення поруки.

У судове засіданні учасники не з`явилися, що згідно ч.1 ст.287 ЦПК України не є перешкодою для вирішення заяви.

Суд, вивчивши заяви про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.2 ст.228 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У відповідності до частин 2 та 3 ст. 284 ЦПК України, яка діяла на час подання заяви про перегляд заочного рішення та дії на даний час, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення ухвалено 24.11.2010 (том 1 а.с.94). В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення згідно якого вбачається, що відповідач отримав рішення 15.04.2011 (а.с.107).

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення подано (28.05.2019) із порушенням встановленого процесуального строку.

Доводи відповідача про не підписання ним повідомлення про вручення поштового відправлення не береться до уваги, адже по-перше не доведено, а по-друге, в силу приписів п.106 Правил надання послуг поштового зв`язку, в редакції, що була чинним на час отримання поштового відправлення, одержувач особисто розписується лише на поштовій кореспонденції із поміткою «Судова повістка» або «Вручити особисто». В інших випадках підпис ставить працівник поштового зв`язку.

Відповідач, хоч і просить поновити строк на подання заяви, проте не наводить жодної об`єктивної причини, яка б перешкоджала подати заяву у встановлені строки.

У пункті 46 рішення від 29.10.2015 у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами («Рябих проти Росії», заява № 52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Разом з тим, у пункті 47 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, пункт 41, від 03 квітня 2008 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Згідно висновку, наведеному у п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 у разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Відтак, оскільки відповідачем пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, відсутності підстав для його поновлення, це є підставою для відмови у задоволенні заяви про перегляд.

Окрім того, враховуючи, що суд розглянув заяву відповідача про перегляд заочного рішення, слід дати оцінку й доводам заяви про перегляд.

В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштових відправлень із викликами відповідача на судові засідання 27.07.2010 (том 1 а.с. 89) та на 24.11.2010 (а.с.93).

Окрім того, відповідач не посилається на жодні докази, тим більше на ті, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відтак відсутні обидві підстави для скасування заочного рішення, що визначені ст.288 ЦПК України, аналогічно як і ст.232 ЦПК України, у редакції, чинній станом на час ухвалення заочного рішення.

Щодо покликання відповідача на припинення поруки то, такі доводи не є підставою для скасування заочного рішення. Відповідні обставини суд мав можливість перевірити підчас ухвалення заочного рішення.

Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність поданої заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та заяви про перегляд заочного рішення, а відповідно про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.284-288 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2010 по справу №2-2509/10р. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І.Цитульський