Справа № 397/2022/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Івченка П.О.,

за участю: секретаря судового засідання Іваненко Н.Л.,

представник позивача адвоката Чорного І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву представника - адвоката АО "MG group" Чорного Івана Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

21.01.2022 представник - адвокат АО "MG group" Чорний Іван Васильович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення, на підставі п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, додаткового рішення у цивільній справі №397/2022/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості щодо викладення резолютивної частини рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2013 року із урахуванням мотивувальної частини вказаного рішення, щодо еквіваленту суми стягнення в доларах США, а саме із урахуванням доводів мотивувальної частини рішення суду, щодо зазначення переліку суми боргу у наступному порядку:

- заборгованість за кредитом у розмірі 8 090,14 доларів США , що в еквіваленті до національної валюти України складає 64 664 грн. 49 коп.;

- прострочена заборгованість за кредитом - 13 410,52 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України складає 107 190 грн. 29 коп.;

- нараховані проценти - 122,20 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України складає 976 грн. 74 коп.;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11 188,68 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України складає 89 431 грн. 12 коп.;

- прострочена заборгованість за комісією за кредитне обслуговування 6 717,00 грн,, що в еквіваленті до національної валюти України складає 6 717 грн. 00 коп.;

- 3% річні за несвоєчасне погашення кредиту - 736,72 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України складає 5 888 грн. 60 коп.;

- 3% річні за несвоєчасну оплату нарахованих процентів за користування кредитом - 930,28 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України складає 7 435 грн. 73 коп.;

- 3% річні за несвоєчасну оплату комісії за користування кредитом - 687,92 грн., що в національній валюті України складає 687 грн. 92 коп.

В обґрунтування заяви вказав, що позивач просив стягнути заборгованість із зазначенням еквіваленту суми боргу в доларах США, ще підтверджується мотивувальними доводами в рішенні суду, викладених в резолютивній частині позовної заяви. 23.10.2013 року ухваленим рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області позов задоволено повністю, однак без зазначення в резолютивній частині рішення суду, щодо еквіваленту суми боргу в доларах США, як просив позивач та встановив суд в мотивувальній частині рішення. Таким чином, резолютивна частина вказаного рішення суду не містить відображеного еквіваленту суми заборгованості в доларах США, що частково суперечить змісту викладеної мотивувальної частини рішення суду, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), в якій зазначено, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити та винести додаткове рішення.

Боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, проте, на адресу суду повернулися рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки з відміткою про причини повернення «адресат відмовився».

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності боржників.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У наведеній правовій нормі міститься виключний перелік умов, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення. Тлумачення ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог ч. 1 ст. 264 цього Кодексу.

Крім того, додаткове рішення шляхом його подальшого виконання спроможне забезпечити реальний захист прав та інтересів позивача, з метою відновлення або захисту яких останній звертався до суду з конкретно визначеними позовними вимогами, які суд за відсутності процесуальних перешкод повинен вирішити по суті.

При цьому необхідно враховувати, що виконання судових рішень є складовою частиною судового розгляду, а також важливим фактором, що забезпечує захист прав і законних інтересів громадян.

Статтею 13 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що у вересні 2013 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ«Експобанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 282991,89 грн., посилаючись на те, що 01.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк», та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 151/АК-2007, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 31500 доларів США під 12% річних та щомісячною сплатою комісії за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.10.2014 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 14.08.2013 року в нього утворилася заборгованість перед банком у розмірі 282991,89 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом, строк сплати якої ще не настав в розмірі 8090,14 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 14.08.2013 становить 7,993 і дорівнює 64664,49 грн.); простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 13410,52 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 14.08.2013 становить 7,993 і дорівнює 107190,29 грн.); заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 122,20 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 14.08.2013 становить 7,993 і дорівнює 976,74 грн.); простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 11188,68 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 14.08.2013 становить 7,993 і дорівнює 89431,12 грн.); проценти за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 5888,60 грн.; проценти за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 7435,73 грн.; проценти за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 687,92 грн. Для забезпечення виконання зобов`язання позичальника за договором кредиту, 01.11.2007 між позичальником, банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником договору кредиту. Поручителю і позичальнику надсилалися вимоги про порушення зобов`язання за договором кредиту, які до теперішнього часу не виконані (а.с. 3-5).

Заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2013, яке набрало законної сили 13.11.2013, позов ПАТ «КБ «Експобанк» задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк Експобанк кредитну заборгованість у сумі 282991 грн. 89 коп., що складається з: заборгованість за кредитом 64664 грн. 49 коп., прострочена заборгованість за кредитом - 107190 грн. 29 коп., нараховані проценти - 976 грн. 74 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 89431 грн. 12 коп., прострочена заборгованість за комісією за кредитне обслуговування 6717 грн. 00 коп., відсотки за несвоєчасне погашення кредиту - 5888 грн. 60 коп., відсотки за несвоєчасну оплату нарахованих процентів за користування кредитом - 7435 грн. 73 коп., відсотки за несвоєчасну оплату комісії за користування кредитом - 687 грн.92 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.91-93).

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2019 року задоволено заяву представника ОСОБА_4 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено сторону виконавчого провадження у справі №397/2022/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, а саме: стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» на ОСОБА_1 .

У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 фактично посилається на те, що при постановленні заочного рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2013 в цивільній справі № 397/2022/13-ц суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення.

Однак, вищевказані доводи представника ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту вищевказаного судового рішення слідує, що позовним вимогам про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка включала кредит та проценти, які були заявлені позивачем в іноземній валюті, судом надавалася правова оцінка у своїй сукупності, за наслідками їх оцінки суд прийшов до висновку про задоволення позову із стягненням заборгованості в національній валюті України - гривні.

Так, в ході розгляду цивільної справи №397/2022/13-ц судом було встановлено, що згідно кредитного договору №151/АК-2007 від 01.11.2007 у позичальника виникла заборгованість, яка станом на 14.08.2013 року (офіційний курс гривні до долару США, встановлену НБУ, на вказану дату - 7,993) становить 34478,54 долари США та 7404,92 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 8090,14 доларів США, що в національній валюті України складає 64664 гривень 49 копійок, прострочена заборгованість за кредитом - 13410,52 доларів США, що в національній валюті України складає 107190 гривень 29 копійок, нараховані проценти - 122,20 доларів США, що в національній валюті України складає 976 гривень 74 копійки, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11188,68 доларів США, що в національній валюті України складає 89431 гривень 12 копійок, прострочена заборгованість за комісією за кредитне обслуговування 6717,00 грн., що в національній валюті України складає 6717 гривень 00 копійок, 3% річні за несвоєчасне погашення кредиту - 736,72 доларів США, що в національній валюті України складає 5888 гривень 60 копійок, 3% річні за несвоєчасну оплату нарахованих процентів за користування кредитом - 930,28 доларів США, що в національній валюті України складає 7435 гривень 73 копійки, 3% річні за несвоєчасну оплату комісії за користування кредитом - 687,92 грн., що в національній валюті України складає 687 гривень 92 копійки. Суд погодився з обрахунками позивача щодо нарахування суми заборгованості. Обрахування заборгованості у національній валюті було виконано відповідно до офіційного курсу гривні до долару США, встановлену НБУ.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд у своєму заочному рішенні від 23.10.2013 прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 282991 грн. 89 коп., тобто суд обчислив та визначив до стягнення суму кредитної заборгованості саме в національній валюті України - гривні, а не у валюті зобов`язання, про що свідчить як мотивувальна (суд дійшов висновку про обрахування заборгованості у національній валюті відповідно до офіційного курсу гривні до долару США), так і резолютивна (заборгованість визначено у гривні без зазначення її еквівалента в доларах США) частини цього рішення.

Таким чином, обгрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, представник ОСОБА_1 фактично не погоджується із зазначеною судом валютою грошової суми, присудженої до стягнення з відповідачів, тобто із прийнятим судовим рішенням в цивільній справі №397/2022/13-ц.

Як на підставу винесення додаткового рішення представник ОСОБА_1 посилається на судову практику, а саме на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Однак, зазначені доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) зазначено, що ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд визначив стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Разом з тим в цій справі в заочному рішенні Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2013 обчислено та визначено до стягнення загальну суму кредитної заборгованості саме в національній валюті України - гривні без її відображення в еквіваленті у доларах США. При цьому після набрання вказаним рішенням законної сили позивачем отримано виконавчий лист і пред`явлено його до виконання, тобто позивач не скористався своїм правом на оскарження цього рішення в апеляційному порядку, зокрема з підстав необґрунтованого визначення місцевим судом до стягнення суми боргу за кредитом та процентами у гривні, а не у валюті зобов`язання, а отже, стягувач фактично погодився з задоволенням позову та стягнутою з боржників грошовою сумою в розмірі 282991 грн. 89 коп.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

З урахуванням викладеного висновки щодо застосування норми права, які викладені у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, обставини, встановлені судом в цій справі, суттєво відрізняються від обставин, встановлених у справі, на судове рішення в якій послався заявник.

Крім того, зазначена судова практика, в силу положень ст. 270 ЦПК України, не є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Також, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає, що заявлені представником ОСОБА_1 вимоги про винесення додаткового рішення фактично призведуть до зміни змісту заочного рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2013 в цивільній справі №397/2022/13-ц, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 270, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника - адвоката АО "MG group" Чорного Івана Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручене у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 23.02.2022.

Суддя: /підпис/ П.О. Івченко

Згідно з оригіналом:

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Оригінал судового рішення знаходиться в матеріалах справи №397/2022/13-ц.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області П.О. Івченко

Копію засвідчено "___"_______20__