Справа № 191/1240/21
Провадження № 2/191/427/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Заламай О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

Встановив:

Позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування вказаного позову вказував на те, що 09 листопада 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким він дав у борг відповідачеві гроші в розмірі 20 000 грн. 00 коп. без визначення строку їх повернення. На підтвердження укладення договору позики відповідач власноручно склала розписку, в якій зазначила, що отримала від нього у позику гроші в сумі 20 000 грн. 00 коп., які зобов`язалася повернути мені. У разі неповернення позики її земельний пай залишається у нього. До даного часу відповідач гроші не повернула. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення,вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Тому він направив 11 березня 2021 року відповідачу письмову вимогу про повернення йому суми позики з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, а всього у розмірі 88 959 грн. 19 коп. в строк не пізніше тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги. Зазначену письмову вимогу відповідач отримала 13 березня 2021 року, але повертати йому гроші відмовляється. В строк до 13 квітня 2021 року відповідач правомірно користувалася його грошима, а з 13 квітня 2021 року - користується ними неправомірно з порушенням вимог закону щодо належного виконання своїх грошових зобов`язань.

Відповідач правомірно користувалася чужими грошовими коштами у розмірі 20 000 грн. 00 коп. з 09 листопада 2007 року ( з дня отримання позики) до 13 квітня 2021 року ( коли вона зобов`язана була повернути гроші), а з 13 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року - неправомірно користувався грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Сторони у договорі від 09 листопада 2007 року не встановили розмір процентів та порядок їх повернення. Тому, розмір процентів за правомірне користування грошовими коштами в період з 09 листопада 2007 року по 13 квітня 2021 року встановлюється законом на рівні облікової ставки НБУ, які повинні сплачуватися щомісяця. З урахуванням рівнів облікової ставки НБУ та вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідач повинен сплатити йому проценти за щомісячне правомірне користування чужими грошима у розмірі:

-за листопад 2007 року - грудень 2007 року - 266 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 8, 0% : 12 міс. х 2 міс.)

-за січень 2008 року - березень 2008 року - 500 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 10, 0% : 12 міс. х 3 міс.);

-за квітень 2008 року - червень 2009 року - 3 000 грн. ( 20 000 грн. х 12, 0% : 12 міс. х 15 міс.);

-за червень 2009 року - серпень 2009 року - 550 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 11, 0% : 12 міс. х 3 міс.);

-за вересень 2009 року - червень 2010 року - 1 708 грн. 33 коп.( 20 000 грн. х 10, 25% : 12 міс. х 10 міс.);

-за липень 2010 року - 158 грн. 33 коп. ( 20 000 грн. х 9, 5 % : 12 міс.);

-за серпень 2010 року - 141 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 8, 5% : 12 міс.);

-за вересень 2010 року - березень 2012 року - 2 583 грн. 33 коп. ( 20 000 грн. х 7, 75% : 12 міс. х 20 міс.);

-за квітень 2012 року - червень 2013 року - 1 875 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 7, 5% : 12 міс. х 15 міс.

-за липень 2013 року - серпень 2013 року - 233 грн. 33 коп. ( 20 000 грн. х 7, 0% : 12 міс. х 2 міс.);

-за вересень 2013 року - березень 2014 року - 758 грн. 33 коп. ( 20 000 грн. х 6, 5% : 12 міс. х 7 міс.)

-за квітень 2014 року липень 2014 року - 633 грн. 33 коп. (20 000 грн. х 9, 5% : 12 міс. х 4 міс.);

-за серпень 2014 року - жовтень 2014 року - 625 грн. 00 коп. (20 000 грн. х 12, 5% : 12 міс. х 3 міс.);

-за листопад 2014 року - січень 2015 року - 700 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 14, 0% : 12 міс. х 3 міс.);

-за лютий 2015 року - 325 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 19, 5% : 12 міс.);

-за березень 2015 року - серпень 2015 року - 3 000 грн. 00 коп.( 20 000 грн. х 30, 0% : 12 міс. х 6 міс

-за вересень 2015 року - 450 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 27, 0% : 12 міс.);

-за жовтень 2015 року - квітень 2016 року - 2 566 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 22, 0% : 12 міс. х 7 міс.

-за травень 2016 року - 316 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 19, 0% : 12 міс.);

-за червень 2016 року - 300 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 18, 0% : 12 міс.);

-за липень 2016 року - 275 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 16, 5 % : 12 міс.);

-за серпень 2016 року - вересень 2016 року - 516 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 15, 5% : 12 міс. х 2 міс.)

-за жовтень 2016 року - 250 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 15, 0% : 12 міс.);

-за листопад 2016 року - квітень 2017 року - 1 400 грн. 00 коп.( 20 000 грн. х 14, 0% : 12 міс. х 6 міс.

- за травень 2017 року - 216 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 13, 0% : 12 міс.);

-за червень 2017 року - листопад 2017 року - 1 250 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 12, 5% : 12 міс. х 6 міс.);

-за грудень 2017 року - 225 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 13, 5% : 12 міс.);

-за січень 2018 року - 241 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 14, 5% : 12 міс.);

-за лютий 2018 року - 266 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 16, 0% : 12 міс.);

-за березень 2018 року-червень 2018 року - 1 133 грн. 33 коп.( 20 000 грн. х 17, 0% : 12 міс. х 4 міс.

-за липень 2018 року - серпень 2018 року - 583 грн. 33 коп. ( 20 000 грн. х 17, 5% : 12 міс. х 2 міс.);

-за вересень 2018 року - квітень 2019 року - 2 400 грн. 00 коп.( 20 000 грн. х 18, 0% : 12 міс. х 8 міс.;

-за травень 2019 року-липень 2019 року - 875 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 17, 5% : 12 міс. х 3 міс.);

-за серпень 2019 року - вересень 2019 року - 566 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 17, 0% : 12 міс. х 2 міс.).

-за жовтень 2019 року - 275 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 16, 5% : 12 міс.);

-за листопад 2019 року - грудень 2019 року - 516 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 15, 5% : 12 міс. х 2 міс.)

-за січень 2020 року - 225 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 13, 5% : 12 міс.);

-за лютий 2020 року - березень 2020 року - 366 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 11, 0% : 12 міс. х 2 міс.);

-за квітень 2020 року - 166 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 10, 0% ; 12 міс.);

-за травень 2020 року - червень 2020 року - 266 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 8, 0% : 12 міс. х 2 міс.);

-за липень 2020 року - лютий 2021 року - 800 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 6, 0% : 12 міс. х 8 міс.);

-за березень 2021 року - квітень 2021 року - 216 грн. 66 коп. ( 20 000 грн. х 6, 5% : 12 міс. х 2 міс.), а всього 33 724 грн. 88 коп.

Крім того, з 2007 року до даного часу гривня України знецінилася і 20 000 грн. у листопаді 2007 році становили 3 960. 39 доларів США ( по курсу 5, 05 грн. за 1 долар США), а у квітні 2021 року ці самі 20 000 грн. становлять лише 714, 84 доларів США ( за курсом 27, 978 грн. за 1 долар США), що більше ніж з п`ять разів менше, ніж у 2007 році.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики. він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно вимогам ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що відповідач повинний повернути йому суму позики з урахуванням індексу інфляції та сплатити три проценти річних.

Відповідно даних Міністерства фінансів України індекс інфляції з листопада 2007 року по березень 2021 року становить 270, 1 % ( зведена таблиця індексу інфляції додається).

З урахуванням індексу інфляції відповідач повинна повернути йому суму позики у розмірі 54 200 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 270, 1%).

З листопада 2007 року по 09 травня 2021 року минуло 15, 5 років, тому три проценти річних становить 9 300 грн. 00 коп. ( 20 000 грн. х 15, 5 років х 3%).

А всього відповідач повинна сплатити йому грошові кошти у розмірі 97 224 грн. 88 коп., з яких: сума позики з урахуванням індексу інфляції - 54 200 грн. 00 коп.; проценти за користування чужими грошима - 33 724 грн. 88 коп.; три проценти річних - 9 300 грн. 00 коп.

Просить стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на його користь грошові кошти у розмірі 97 224 ( дев`яносто сіх тисяч двісті двадцять чотири) грн. 88 коп., в тому числі: - 54 200 грн. 00 коп. сума позики з урахуванням індексу інфляції; - 33 724 грн. 88 коп. проценти за користування грошима; - 9 300 грн. 00 коп. три проценти річних, а також судові витрати в розмірі 972, 30 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача, позовні вимоги не визнає. Також зазначила, що відповідачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 10 000 грн. в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою. Також просить застосувати строк позовної давності, який скінчився 09.11.2010 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 09.11.2007 року відповідач ОСОБА_2 надала розписку про те, що вона бере в борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн., у разі не повернення боргу земельний пай залишається ОСОБА_1 . Строк повернення боргу не зазначений. На вказаній розписці зазначена дата розписки 09 листопада 2007 року та підпис ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

З наявної в матеріалах справи розписки від 09.11.2007 року вбачається, що строк повернення боргу не зазначений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення, вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

11 березня 2021 року позивачем на адресу відповідач направлена письма вимога про повернення йому суми позики з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, а всього у розмірі 88 959 грн. 19 коп. в строк не пізніше тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги.

Зазначену письмову вимогу відповідачка отримала 13 березня 2021 року (час з якого відраховується строк позовної давності, який позивачем не пропущений), але позику до теперішнього часу ОСОБА_2 не повернула.

Відповідач правомірно користувалася чужими грошовими коштами у розмірі 20 000 грн. 00 коп. з 09 листопада 2007 року ( з дня отримання позики) до 13 квітня 2021 року ( коли вона зобов`язана була повернути гроші), а з 13 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року - неправомірно користувався грошовими коштами.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанови від 10 квітня 2018 року при розгляді справи № 910/10156/17 ( провадження № 12-14гс 18) дійшла правових висновків про те, що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання ( як договірного так і позадоговірного), є нарахування 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором або законом ( зокрема, частиною 1 статті 1048 ЦК, - у правовідносинах, що виникають з договору).

Враховуючи вказане, ключовим у застосуванні вказаних вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто наступає прострочення виконання грошового зобов`язання. До цього моменту можливим є нарахування процентів у якості плати, зокрема, згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК, після цього моменту - нараховуються три проценти річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В даній справі відповідач правомірно користувалася чужими грошовими коштами у розмірі 20 000 грн. 00 коп. з 09 листопада 2007 року ( з дня отримання позики) до 13 квітня 2021 року ( коли вона зобов`язана була повернути гроші), а з 13 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року - неправомірно користувався грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Сторони у договорі від 09 листопада 2007 року не встановили розмір процентів та порядок їх повернення. Тому, розмір процентів за правомірне користування грошовими коштами в період з 09 листопада 2007 року по 13 квітня 2021 року встановлюється законом на рівні облікової ставки НБУ, які повинні сплачуватися щомісяця.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики. він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно вимогам ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що сума боргу становить 97 224 (дев`яносто сім тисяч двісті двадцять чотири) грн. 88 коп., з яких - 54 200 грн. 00 коп. сума позики з урахуванням індексу інфляції; 33 724 грн. 88 коп. проценти за користування грошима; 9 300 грн. 00 коп. - три проценти річних.

Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання і своєчасно не повернула борг, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 97 224 ( дев`яносто сіх тисяч двісті двадцять чотири) грн. 88 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати у розміні 972, 30 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 128, 130, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість в сумі 97 224 (дев`яносто сім тисяч двісті двадцять чотири) гривень 88 копійок, яка складається із суми боргу з урахування індексу інфляції 54 200, 00 грн., проценти за користуванням позики 33 724, 88 грн., 3% річних в розмірі 9 300, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по справі в розмірі 972 (дев`ятсот сімдесят дві) гривень 30 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28.02.2022 року.

Суддя Г. В. Бондаренко