11.01.2022 Єдиний унікальний номер 205/8462/19
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/8462/2019
Номер провадження: 2/205/470/2022
11 січня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визнання недійсним договору позики.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , та після його смерті була відкрита державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. спадкова справа № 031-2015. Далі позивач зазначає, що після смерті чоловіка, тобто на початку 2017 року, у зв`язку з пред`явленням вимог від позикодавця ОСОБА_4 їй стало відомо, що між її чоловіком, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 15.12.2014 року нібито було укладено Договір позики, за умовами п.п. 1.1, 2.1 якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність грошові кошти у розмірі 600 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.12.2015 року складає у розмірі 9 456 0000 грн. 00 коп. та є остаточною після урахування всіх розписок та погашень, починаючи з липня 2002 року. Згідно п.4.1 Договору позики кінцевий строк повернення позики 30.06.2016 року. Позивач вважає, що її чоловік, ОСОБА_3 , ніколи не підписував Договір позики від 15.12.2014 року із ОСОБА_4 та взагалі не отримував коштів за даним договором, а його підпис у вказаному договорі вчинений іншою особою.
У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду, та просить суд визнати недійсним Договір позики від 15.12.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 , судом, за згодою позивача, була постановлена ухвала про залучення до участі у справі в якості відповідача правонаступника такої померлої особи - ОСОБА_2 .
Від відповідача ОСОБА_2 до суду будь-яких заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник Позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.03.2020 року клопотання представника позивача про призначення посмертної судово почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики, було задоволено. Вирішено призначити по цивільній справі за вищевказаним позовом, посмертну судово почеркознавчу експертизу. Провадження по даній цивільній справі зупинити на час проведення експертизи.
Ухвалою суду від 28.04.2020 року було відновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики.
Ухвалою суду від 09.07.2020 року на виконання вимог клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Соломаха Ю.В. від 14.04.2020 року (вих. № 1131/1665-20/04/20) про надання додаткових матеріалів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики, для проведення експертизи було вирішено надіслати експерту копію даної ухвали суду та матеріали цивільної справи 205/8462/2019 (провадження 2/205/367/2020) та оригінал паспорту громадянина для виїзду за кордон ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого 21.03.2005 року, оригінал паспорту громадянина для виїзду за кордон ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 виданого 06.05.2009 року, оригінал військового квитка ОСОБА_3 , виданого 17.03.1989 року, а також банківські картки на ім`я ОСОБА_3 НОМЕР_3 (видавець АТ КБ «Приватбанк», чинна до 04/18) та НОМЕР_4 (видавець банк AMERICAN EXPRESS, чинна 12/12), які на зворотному боці мають зразок підпису. Провадження по даній цивільній справі зупинити на час проведення експертизи.
Ухвалою суду від 04.12.2020 року було відновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики.
Ухвалою суду від 27.09.2021 року було вирішено залучити, як правонаступника відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Матеріали справи містять Договір безвідсоткової позики від 15 грудня 2014 року, укладений, начебто між ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , на умовах якого ОСОБА_3 , як позичальником отримано грошові кошти у розмірі 600 000 доларів США, які зобов`язується повернути до 30 червня 2016 року (а.с.11-12).
Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 14.01.2015 року (а.с.8). Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. була відкрита спадкова справа № 031-2015 року.
Судом також встановлено, що Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року звернуто стягнення на спадкове майно, а саме: 48/100 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по 12/100 частин кожній; будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку по АДРЕСА_1 ; будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_2 ; комплекс бази відпочинку «Зелений Бір», розташований по АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_3 , шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 , спадкоємцями якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за договором позики від 15 грудня 2014 року в сумі
6 281 731 грн. 17 коп.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 04 вересня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року скасовано.
Матеріалами справи також підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 від 28.12.2020 року (а.с.127).
Оскільки позивач, із посиланням на наведені обставини, наполягає на тому що, ні вона ні її чоловік не отримували у борг будь-яких грошових коштів за вищевказаним договором позики, та взагалі вони не укладали та не підписували вказаний договір, то суд доходить висновку, що між сторонами виник цивільно-правовий спір із приводу дійсності такого договору, якій підлягає розгляду в судовому порядку.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
З наведених норм матеріального закону вбачається, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року, справа № 6-127цс13.
Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1665-20 від 30.10.2020 року за результатами судової почеркознавчої експертизи документів, досліджувані рукописний запис та підпис від імені ОСОБА_3 в загальній графі «Позичальник» договору безпроцентної договору позики від 15.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с. 103-106).
Таким чином, в даному випадку, судом встановлено, що позивачем вказаний спірний договір позики не підписувався, що підтверджується вказаним висновком судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1665-20 від 30.10.2020 року. Суд розцінює вказаний висновок експерта як достатній та належний доказ у справі, що спроможний підтверджувати встановлені у ній обставини, які мають значення для розгляду спору.
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Таким чином, суд вважає, що проставлення підпису на договорі в графі «Позичальник» не позичальником, а іншою невстановленою особою у спосіб наслідування справжнього підпису позичальника на спірному договорі, свідчить про відсутність волевиявлення у ОСОБА_3 на взяття на себе відповідних договірних зобов`язань.
При цьому не має ніякого правого значення для вирішення даної справи по суті обставина перебування оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що належало позичальникові, у позикодавця. Оскільки закон не ототожнює факт передачі таких документів із підписанням відповідного договору позики.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного її цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.
Оскільки в даному випадку суду доведена обставина порушення цивільного права позивача, і судом встановлена наявність підстави, передбаченої законом, для визнання правочину недійсним, суд вважає, що спірний договір позики від 15 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає визнанню недійсним.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 підписував вказаний договір позики, а враховуючи, що підписання договору засвідчує факт отримання грошової суми, то відсутні і докази отримання коштів ОСОБА_3 , а тому необхідно визнати недійсним Договір позики від 15 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Суд також зауважує, що відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, враховуючи підстави та предмет спору, суд стягує із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280-285 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 207,1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати недійсним Договір позики від 15 грудня 2014 року, що був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
3. Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.