ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2028/21 Номер провадження 22-ц/814/432/22Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2021 року представник ТОВ «Фінфорс» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

Зазначає, що 16.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №1111168-А в електронній формі строком до 15.12.2020 року зі сплатою відсотків.

У подальшому, на підставі договору факторингу № від 03.03.2021р., права кредитора у зобов`язанні перейшли до ТОВ «Фінфорс».

У зв`язку з тим, що відповідач умови договору позики належним чином не виконала, станом на 20.07.2021 року утворилася заборгованість в сумі 29931,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11000,00 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом 18931,00 грн.

З урахуванням наведеного прохали стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у розмірі 29931,00 грн. та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (), що знаходиться за адресою : 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6 корпус «В», кб 508-2, заборгованість за кредитним договором №1111168-А від 16.11.2020 року у розмірі 29931,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня 00 копійок), яка складається з наступного: 11000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 18931,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (), що знаходиться за адресою : 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6 корпус «В», кб 508-2 судові витрати у розмірі 7770,00грн (сім тисяч сімсот сімдесят гривень 00 копійок), які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу -5500,00 грн.

З вказаним рішенням не погодилась відповідач, яка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи, подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач є неналежним кредитором, оскільки вона укладала кредитний договір з ТОВ «СС Лоун», а не з правонаступником - ТОВ «Фінфорс» та не давала згоду на перехід прав та фінансових зобов`язань до іншого Товариства.

Окрім того, наголошує, що періодично та не в повному обсязі, але вносила платежі за кредитним договором, тому вважає суму заборгованості завищеною.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінфорс» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, посилаючись на те, що відповідачка чітко розуміла та погодилась з умовами Кредитного договору та правовими наслідками у разі несвоєчасного виконання його умов, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитом, що підтверджується фактом оплати нею нарахованих процентів, що було підставою для оформлення та укладення відповідачкою в подальшому відповідних додаткових угод до Договору.

Зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом відбувалося відповідно до умов Кредитного договору, відсутні підстави вважати, що зобов`язання за Кредитним договором припинено в розумінні приписів ст.599 ЦК.

Вказує, що, в обґрунтування своїх заперечень щодо розміру наявної заборгованості за Кредитним договором Відповідачка не надала жодного належного доказу, зокрема, відповідного контр розрахунку, платіжних доручень/квитанцій тощо.

Зазначає, що заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, та, враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 03.03.2021 року, між ТОВ «СС Лоун», як Клієнтом та ТОВ «Фінфорс», як Фактором, було укладено Договір факторингу №, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договіору.

Як убачається з Витягу з Реєстру прав грошових вимог від 03.03.2021р. ТОВ «СС Лоун» 03.03.2021 року відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за Кредитним договором «1111168-А» від 16.11.2020р. на загальну суму 29931,00грн., про що ТОВ «СС Лоун» повідомило Позичальника шляхом направлення 03.03.2021р. на його електронну адресу електронного листа, що відповідає вимогам п.11.11 Розділу 12 Кредитного договору та ст.1082 ЦК України.

Суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Місцевим судом установлено, що 16.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1111168-А».

Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//www/ccloan.ua і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору позики.

Підписом, згідно якого відповідач погодилася на укладення Договору, є ідентифікатор у вигляді СМС.

Згідно умов договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 11000,00 грн. строком на 30 днів.

Дата повернення позики -15.12.2020 (п. 2.6.2 Договору).

Відповідно до умов договору сума процентів за користування кредитом становить 2079,00 грн. за 30 днів, що підтверджується графіком розрахунків до договору (Розділ 3 Договору).

Також встановлено, що факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 11000,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про успішне виконання транзакції поповнення картки НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 на суму 11000,00 грн., номер транзакції (а.с.76).

Районним судом вірно встановлено, що отримання коштів на підставі такого договору відповідачем не оспорюється.

У подальшому сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору № 1111168-А від 16.11.2020р.

Так, додатковою угодою №1 від 12.12.2020 року, ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 змінили строк кредитування, продовживши дату повернення кредиту до 11.01.2021 року (п.2.6.2 Додаткової угоди) зі збільшенням кредитної ставки по договору (п.1 Додаткової угоди). Дана угода підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.64).

Додатковою угодою №2 від 12.01.2021 року, ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 змінили строк кредитування, продовживши дату повернення кредиту до 30.01.2021 року (п.2.6.2 Додаткової угоди) зі зміною кредитної ставки по договору (п.1 Додаткової угоди). Дана угода підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.66).

Угодою від 12.01.2021 року ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 погодили збільшення строку кредитування та зміну кредитної ставки у випадку проведення автопролонгації Договору з терміном повернення кредиту до 19.02.2021. Загальна сума, яка підлягає поверненню, становить 29931,00 грн. Дана угода підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.67).

За умовами кредитного договору, а саме п.5.2 Договору, передбачено право кредитора на застосування автопролонгації договору в разі не сплати Позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що відповідач мав повернути кредит в обумовлений сторонами строк, але взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, вірно встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщена на веб-сайті ТОВ «СС Лоун», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку, що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину.

З наявного в матеріалах справи кредитного договіру №1111168-А 16.11.2020 року (з урахуванням додаткових угод) сторони визначили, що розмір коштів, який підлягає сплаті по договору, складає 29931,00 грн., з яких: 11000,00 грн. тіло кредиту, 18931,00 грн. проценти за користування кредитом та мають бути повернуті 19.02.2021 року, що підтверджується графіком розрахунків (а.с.67, зворот).

Місцевим судом підтверджено доводи відповідача про часткову сплату заборгованості за договором.

Відтак, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Окрім того, колегія суддів критично оцінює твердження апелянта стосовно того, що позивач є неналежним кредитором, оскільки вона укладала кредитний договір з ТОВ «СС Лоун», а не з його правонаступником - ТОВ «Фінфорс» та не давала згоду на перехід прав та фінансових зобов`язань до іншого Товариства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст.510 ЦК України).

На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником, суду надано договір факторингу від 03.03.2021 року №, згідно якого ТОВ «СС Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» права кредитора, зокрема, і по кредитному договору №1111168-А, де боржником являється ОСОБА_1 (а.с.77-88).

Згідно розрахунку позивача станом на 03.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 по договору складає 29931,00 грн., та складається із:

заборгованості за тілом кредиту 11000,00 грн.;

заборгованості за процентами за користування кредитом 18931,00 грн. (а.с.68).

Разом з тим, вірно встановлено, що сплачені кошти, у відповідності до умов Договору (п.7.3), були зараховані у погашення відсотків по договору.

З наявної в матеріалах справи довідки ТОВ «СС Лоун» від 28.07.2021 року вбачається, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитом був зменшений з урахуванням часткової оплати за договором з 24436,50 грн (нараховані проценти) пропорційно до суми сплачених коштів відповідачкою до 5505,50 грн.

Доводи відповідача про завищений розмір нарахованої пені, не відповідають обставинам справи, та не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вимоги про стягнення неустойки, в тому числі пені, позивач не заявляв та це не було передбачено умовами договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів та штрафів.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак