ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року м. Чернівці Справа № 718/1635/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Петранюк Ю.Т.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: опікунська рада Кіцманської міської ради,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Мізюка В.М., дата складання повного тексту рішення 06 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 та визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою шляхом встановлення зустрічей згідно запропонованого варіанту без присутності матері.

В обґрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від стосунків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , їх сім`я проживала разом з позивачкою, яка, в свою чергу, приймала значну участь у вихованні дитини.

Проте, з березня 2020 року відповідачка без будь-якого попередження, причин та пояснень забрала дитину і поїхала у невідомому напрямку.

Намагаючись встановити місце знаходження онуки та зв`язатися з відповідачкою ОСОБА_1 неодноразово зверталася до органів поліції, а в подальшому звернулася до Колківської селищної ради для визначення порядку спілкування з дитиною, яка своїм рішенням від 02.02.2021 року №5 визначила порядок спілкування з ОСОБА_3 , однак відповідач вказане рішення не виконувала, спілкуватися з дитиною не дозволяє, що підтверджується доказами, які додані до позовної заяви.

Провадження №22-ц/822/154/22

З урахуванням того, що законодавством України передбачено її право як баби спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні просила позов задовольнити.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Посилається на його незаконність та необґрунтованість, вважає таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає обставини, викладені в позовній заяві, а також вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що між сторонами існує непорозуміння щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною і здійснення перешкод з боку відповідачки, а ОСОБА_1 право на прийняття участі у вихованні та спілкуванні з онукою гарантоване законодавством.

Крім того, матеріали справи не місять доказів негативного впливу бабусі на дитину, а посилання на те, що у дитини з`явилася фобія після відвідування бабусі та її рідного батька є надуманими та безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки відповідач не перешкоджає позивачу у прийнятті участі у вихованні онуки, але не з тими умовами, які нав`язує ОСОБА_1 . Просить рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Доказів поважності неможливості прийняти участь в режимі відеоконференції при працюючому станом на час розгляду справи усіх видів зв`язку на території України представником апелянта не надано.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позиція позивачки обґрунтована виключно позовною заявою, жодних доказів про те, чи дійсно існує спір між сторонами, у матеріалах справи немає.

Також суд зазначив, що фактично позов свідчить про спробу бабусі у якнайшвидший спосіб відновити своє, на її думку, порушене право буз врахування інтересів інших осіб цього конфлікту, зокрема, відповідачки та, першу чергу, дитини.

Висновки суду першої інстанції вимогам закону не відповідають з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження, яке видано повторно, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 зазначено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , що вказує на те, що вона є бабусею ОСОБА_3 (а.с.12).

ОСОБА_4 звертався до начальника Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення за ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» та вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.365 КК України, відповідно до змісту яких вказував, що ОСОБА_2 у березні 2020 року забрала доньку і поїхала в невідомому напрямку, не виходить на зв`язок і він не має можливості дізнатися про стан дитини (а.с.13-14).

Рішенням виконавчого комітету Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області №5 від 02.02.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування Колківської селищної ради про визначення порядку побачення бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з малолітньою дитиною (онукою) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15-16).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направлялися листи про те, що на виконання вимог висновків органу опіки та піклування Колківської селищної ради просять останню надати згоду на зустріч з ОСОБА_3 та повідомити контактний телефон, за яким вони матимуть змогу спілкуватись з ОСОБА_3 (а.с.17-19).

Згідно актів фіксації в період з 23.03.2021 року по 25.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 телефонувала зі свого мобільного телефону до відповідачки, однак остання не відповідала (а.с.20-26).

Відповідно до довідки, яка видана виконкомом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецьої області №65/05 від 20.08.2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом із дочкою та своїм громадянським чоловіком. Заяв та скарг в міськвиконком на неї не надходило (а.с.54).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 66/05 від 20.08.2021 року ОСОБА_2 проживає за вищевказаною адресою, не працює, її співмешканець офіційно не працевлаштований, працює без укладання трудового договору. Матеріально-фінансове становище сім`ї на час обстеження високе (а.с.55)

Відповідно до листа КНП «Кіцманського центру первинної медичної допомоги» №875 від 19.11.2021 року вбачається, що у ОСОБА_3 появились головні болі та фобії ходити до школи, оглянута неврологом 17.11.2021 року та психіатром 21.11.2021 року. Заключення психіатра: неврологічний фобічний розлад, виписано лікування. Зі слів батьків, перші фобії появились після відвідувань бабусі ОСОБА_1 та біологічного батька ОСОБА_4 (а.с.90)

Рішенням №354/11 від 17.11.2021 року та висновком органу опіки та піклування Кіцманської міської ради визначено ОСОБА_1 порядок побачень з малолітньою онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

-в суботу першого тижня кожного місяця з 10.00 год по 16.00 год за місцем

проживання дитини в присутності матері та за попередньою домовленістю з нею. У випадку непередбачуваних обставин зустріч перенести на третю суботу першого тижня місяця;

- необмежено засобами телефонного зв`язку, скайп зв`язку, який забезпечує текстовий, голосовий і відео зв`язок, через додаток вайбер, який дозволяє телефонувати і відправляти текстові повідомлення безкоштовно тощо. Однак, спілкування з дитиною не повинно відбуватись під час навчання та під час вечірнього (нічного) відпочинку;

- в святкові та канікулярні дні зустрічі з бабусею за місцем її проживання можуть відбуватись виключно за згодою дитини (а.с.86-87).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

В силу ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Положення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п.82).

Згідно із ч.8-10 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Тлумачення ст.159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права.

Положеннями ст.257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу.

В силу ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року, справа №308/9575/18 вказано, що: «системний аналіз норм Сімейного Кодексу України дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби з внуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та його участь у судовому засіданні».

У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року, справа №635/2771/17 вказано, що: «на рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда з внуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Суд першої інстанції під час розгляду справи на вказані норми законодавства уваги не звернув та ухвалив судове рішення щодо визначення участі діда у вихованні дитини та визначення йому часу для спілкування, не отримавши письмового висновку органу опіки та піклування, який у цій категорії справ є обов`язковим, незважаючи на заяву позивача про необхідність витребувати висновок органу опіки та піклування».

В матеріалах даної справи наявні відповідні висновки, проте колегія суддів надає часткову перевагу саме висновку органу опіки та піклування Кіцманської міської ради, оскільки такий зроблено безпосередньо з урахуванням думки дитини, відвідуванням місця проживання дитини, спілкуванням з матір`ю дитини, тощо.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів приймає вказаний висновок до уваги частково та звертає увагу на те, що орган опіки і піклування вважає за можливе спілкування онуки ОСОБА_3 з бабою ОСОБА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що онука від народження мешкала тривалий час разом з позивачкою і мала з нею сталі родинні відносини, однак на час розгляду справи між сторонами існує спір щодо спілкування баби із онукою. Даний факт підтверджується крім самим звернення із позовом до суду також дослідженими судом заявами у поліцію, актами фіксації, зверненням до органів опіки та піклування, висновками органу опіки та піклування як Колківецької селищної ради, так і Кіцманської міської ради.

Дані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою, внаслідок чого прийшов до протилежного висновку про недоведеність спору між сторонами щодо участі у спілкуванні з дитиною.

Також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка має негативний вплив на онуку, а заперечення щодо вимог з боку матері щодо розвитку у дитини фобії після спілкування з бабусею включено у письмовий доказ саме з її слів, що не може вважатися беззаперечним доказом існування вказаної обставини та, в свою чергу, спростовує висновок суду першої інстанції про негативний вплив бабусі на дитину.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що присутність матері під час зустрічей позивачки з онукою сприятиме перебуванню дитини у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі та часового розриву у їх контакті.

Що стосується самого графіку зустрічей з дитиною, який визначено висновком органу опіки та піклування Кіцманської міської ради, колегія суддів зазначає, що ні позивач, ні відповідач проти встановленого графіку зустрічей між бабою та дитиною не заперечували, не запропонували під час розгляду справи альтернативного варіанту таких зустрічей. Позиція відповідачки зводиться до того, що вона не чинить перешкод у спілкуванні баби з дитиною, однак суд не бере її до уваги, оскільки відсутність таких перешкод не призвели б до звернення позивача до органів опіки та піклування, а також суду за захистом свого права на спілкування з онукою.

При цьому, будь-яких вагомих аргументів, які б свідчили про те, що таке спілкування було можливе та з її боку вчинялися якісь дії для того, щоб позивач мала змогу поспілкуватися з онукою, відповідач не надала.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції вказує, що враховуючи відсутність на час розгляду справи будь-якого спілкування позивачки з онукою починаючи з березня 2020 року, вважає, що вимога ОСОБА_1 про встановлення її участі у вихованні і спілкуванні з онукою в святкові та канікулярні дні за місцем її проживання до налагодження родинного контакту між ними є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору понесені в суді першої інстанції у розмірі 908 грн та суді апеляційної інстанції у розмірі 1372 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: опікунська рада Кіцманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначивши наступний спосіб участі у спілкуванні з онукою:

в суботу першого тижня кожного місяця з 10.00 год по 16.00 год за місцем проживання дитини в присутності матері та за попередньою домовленістю з нею. У випадку непередбачуваних обставин зустріч перенести на третю суботу першого тижня місяця;

необмежено засобами телефонного зв`язку, скайп - зв`язку, який забезпечує текстовий, голосовий і відео зв`язок, через додаток вайбер, який дозволяє телефонувати і відправляти текстові повідомлення безкоштовно тощо. Однак, спілкування з дитиною не повинно відбуватись під час навчання та під час вечірнього (нічного) відпочинку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 280 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Литвинюк І.М.