Справа № 273/4/22
Провадження № 2/273/160/22
У х в а л а

про повернення позову

09 березня 2022 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Васильчук О. В. , розглянувши матеріали справи за позовною заявою адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

12.01.2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 19.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків, що зазначені у змісті ухвали.

Копію ухвали позивач ОСОБА_1 отримав 29.01.2022 року, а його представник, адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна, - 09.02.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано в повному обсязі. Ним не надано до суду платіжного документу про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. за пред`явлення позовної заяви.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни 16.02.2022 року до суду надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича. Щодо сплати судового збору, адвокат в заяві просить суд застосувати правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.02.2020 року по справі №643/2870/18 та застосувати спеціальну правову норму, закріплену статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та статтею 5 Закону України «Про судовий збір», яка звільняє позивача (споживача) від сплати судового збору за пред`явлення позовів про захист його прав за споживчим кредитом.

Щодо підстав звільнення від сплати судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат,

пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред`явленні позову споживачем.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" можуть бути застосовані виключно до певного кола спорів щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а саме про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

Однак, позивачем оскаржується виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості, яка виникла за договором кредиту, а не звернення стягнення на предмет іпотеки/застави. Позовні вимоги не стосуються також і визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки. Крім того, спірні правовідносини, які є предметом позову виникли між позивачем та правонаступником кредитодавця на підставі договору відступлення прав вимоги, а не самим банком, який надав споживчий кредит.

За визначенням п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачем, права якого захищаються на підставі цього Закону, є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII (з наступними змінами), споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому Законом України «Про споживче кредитування» N 1734 - VІІІ від 15.11.2016 виключений п. 23 зазначеної статті, який визначав термін споживчого кредиту.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх та не вирішує по суті питань права, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій.

Отже, норми Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що предметом спору є виключно оскарження виконавчого напису нотаріуса, враховуючи, що спірні відносини не пов`язані з визнанням недійсним кредитного договору або договору іпотеки, або ж із захистом в інший спосіб прав ОСОБА_1 як споживача, норми ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" не можуть застосовуватися до спірних відносин і не є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, а тому суд не вбачає підстав для застосування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року по справі №643/2870/18.

Інших підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви представником позивача не наведено. Відповідно до вимог частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст. 185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.6 ст. 185 ЦПК України).

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст. 175, ч.ч.3, 5, 6 ст. 185 , 260, 353 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни, яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, приватний виконавць виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - вважати неподаною, та разом із доданими до неї документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: О. В. Васильчук