Справа № 317/2973/17
Провадження № 6/317/24/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про примусове проникнення до майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року до мого провадження після авторозподілу була передана заява приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про примусове проникнення до майна боржника, подана у справі № 317/2973/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, мною встановлено наявність підстав для заявлення самовідводу.

Так, 02.08.2016 до мого провадження поступила справа № 317/3272/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

19.08.2016 у попередньому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

29.08.2016 у вказаній справі, під моїм головуванням, було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог як за первісним так і за зустрічним позовом у повному обсязі.

Предметом поділу у вказаній справі серед іншого була земельні ділянка площею 0,0540 га. на території Лукашівської сільської ради Запорізького району, Запорізької області, на території садівничого товариства «Колос», ділянка № НОМЕР_1 , на території якої знаходиться будівля дозвіл на проникнення до якої просить надати приватний виконавець Сколибог О.С.

Зазначене рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29.08.2016 р. у справі № 317/3272/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про розподіл спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , було скасовано рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 28.11.2017 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

16 квітня 2018 року ОСОБА_1 до Вищої Ради Правосуддя було подано дисциплінарну скаргу відносно мене (вхідний № С-2486/0/7-18), в якій ставилось питання про притягнення мене до дисциплінарної відповідальності через порушення під час розгляду справи № 317/3272/16-ц.

Ухвалою Третьої дисциплінарної палати ВРП від 13.05.2020 за № 1256/3дп/15-20 відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Разом з тим, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний дотримуватись правил суддівської етики.

Статтею 10 Кодексу суддівської етики передбачено, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є сумніви у достатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2, ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та відповідні норми права, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід в даній цивільній справі з метою уникнення обставин, які можуть викликати у сторін сумніви в моїй об`єктивності та неупередженості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у цивільній справі № 317/2973/17, провадження № 6/317/24/2022 за заявою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про примусове проникнення до майна боржника.

Справу передати до канцелярії суду для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р.В. Мінгазов