Справа № 444/3766/21
Провадження № 2/444/305/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Великомостівської міської ради Львівської області, третя особа: Червоноградська державна нотаріальна контора про прийняття спадщини та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до виконавчого комітету Великомостівської міської ради Львівської області, третя особа: Червоноградська державна нотаріальна контора про прийняття спадщини та визнання права власності. Просять визнати за ОСОБА_1 після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав) право власності на 2/5 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , на яку померлі мали право як члени колгоспного двору; визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку за кожним із них в АДРЕСА_1 на яку вони мають право як члени колгоспного двору. Просять задоволити позов з підстав зазначених у ньому.

Позивачі в підготовче судове засідання не прибули, однак надали заяви з проханням слухати справу у їх відсутності. Позов підтримують, просять такий задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленнями про вручення повідомлення, однак ними повідомлено про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності.

У зв"язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ст. 4 ч. 1 ЦПК України встановлено. що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи чи інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивачі народилися в селі Боянець Жовківського району Львівської області та проживали в житловому будинку, який станом на 30.06.1991 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був ОСОБА_5 .

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року.Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки,що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства, а саме постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв.Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5 Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Згідно довідки виконавчого комітету Великомостівської міської ради від 10.12.2021 року за № 285 (а.с. 17) в будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990р. були зареєстровані і проживали:

ОСОБА_5 - голова домогосподарства, 1936 р.н.;

ОСОБА_6 - дружина, 1938 р.н.;

ОСОБА_2 , - син 1962 р.н.;

ОСОБА_7 - син, 1968 р.н.;

ОСОБА_8 - дочка, 1972 р.н.

Судом встановлено, що двоє із членів колгоспного двору померли.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 актовий запис №2 від 24.01.1969 року ОСОБА_5 є чоловіком ОСОБА_6 .

За життя, а саме 13.02.2020 р., ОСОБА_5 зробив заповітне розпорядження відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_1 , що вбачається з копії заповіту від 13.02.2020 року (а.с.26).

ОСОБА_1 звернулася до Червогоградської держноткотори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і отримала спадщину після їх смерті, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.21-25).

З листа Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області за № 42-01-16 від 13.01.2022 року надісланого на адресу Жовківського районного суду Львівської області 25.01.2022 року вбачається, що на адресу суду надіслано спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім цього повідомлено, що в межах зазначеної спадкової справи оформлялось спадкове майно, яке належало дружині померлого - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Тобто, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в тому числі і на їхню частку у майні колгоспного двору.

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.12.2021року № 918-02-31 (а.с.27) Черноноградський держнотаріус постановив відмовити громадянці ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її діда ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (сто сорок шість) з причини відсутності у спадкоємця правостановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця.

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, та його членами були:

ОСОБА_5 - голова домогосподарства, 1936р.н.;

ОСОБА_6 - дружина, 1938р.н.;

ОСОБА_2 , - син 1962р.н.;

ОСОБА_3 - син, 1968р.н.;

ОСОБА_8 - дочка,1972р.н., то відповідно їм належить по 1/5 частці у майні колгоспного двору.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 18 від 29.09.1990 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 і їй було присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав) право власності на 2/5 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , на яку померлі мали право як члени колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на 1/5 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 на яку він має право як член колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності на 1/5 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 на яку він має право як член колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на 1/5 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 на яку він має право як член колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 24.02.2022 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.