2/465/337/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.02.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря Сеньків А.Т.

розглянувши у відкртому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації вартості частки у майні, яку неможливо виділити та якою неможливо користуватись,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної компенсації вартості частки у майні, яку неможливо виділити та якою неможливо користуватись.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 Львівською державною нотаріальною конторою 29.08.2006 року, їй належить право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. Іншими співвласниками вищезазначеної квартири є: ОСОБА_2 , якій належить 1/3 частина вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. та зареєстрованого за реєстровим №1748 та ОСОБА_3 , якій належить ј частина вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.07.2002 року, посвідченого 5 львівською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2551, яку вона успадкувала після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому до смерті належало право власності на 1/3 частину зазначеної квартири.

З інформаційної довідки з ДРРПНМ №142180074 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 з належної йому 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину було видано тільки на ј частину квартири, а 1/12 частина (1/3-1/4=1/12) залишилась та була перереєстрована за спадкодавцем, ОСОБА_4 , адже ця частина залишилась відкритою для іншого (невідомого на даний час) спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/12 частини вищезазначеної квартири, проте він ще не отримав свідоцтво про право на спадщину.

Фактично у вищезазначеній квартирі вона не проживала та не була зареєстрована, оскільки постійно мешкає в місті Дніпро та перебуває на обліку в Амур Нижньодніпровсьокму районному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. Проте, раніше, вона хоча б коли приїжджала до Львова могла зупинитись в належній їй частині квартири. 10.06.2015 виявилось, що хтось самоправно змінив замки у квартирі і вона не змогла потрапити до належної їй частини квартири. Надалі виявилось, що замки були самочинно змінені відповідачем, ОСОБА_2 , та від сусідів довідалась, що відповідач здає цю квартиру в оренду, а сама переїхала до власної квартири.

Згідно висновку судового експерта Рибкіна В.П., складеного 17.09.2018 року за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно будівельної експертиз, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 є неподільною річчю. Виділ внатурі 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 є технічно неможливим. Встановити порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 між трьома ( а з врахуванням відкритої спадщини на 1/12 частину спірної квартири то чотирма) її співвласниками технічно не можливо. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 в цінах станом на час проведення експертизи складає 1 582 249 гривень.

Відповідачі не бажають йти на компроміси: ні спільно продати квартиру, ні викупити належну мені частку, ні встановити порядок користування квартирою, ні навіть не надають їй можливості потрапити до належної їй частини квартири. В той же час відповідачі здають квартиру в оренду без жодного погодження з нею. Просить позов задоволити.

Суддею Франківського районного суду м.Львова Гулієвою М.І. відкрито провадження у справі 17.12.2018 року та призначено підготовче судове засідання.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 55/Р від 14.05.2019 року, 15.05.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартинишин М.О.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.12.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 р. справу прийнято до свого провадження.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу серії АЕА №298757 від 14.05.2001 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продали ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 купили (в рівних частках кожен) квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 32,0 кв. м. та кухні. Загальна житлова площа квартири становить 64,2 кв.м корисна площа 64,2 кв.м. До будинку відноситься комора в підвальному приміщенні площею 3,1 кв.м.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.08.2006 року спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 .

Даний факт також підтверджується копією спадковою справи №149/2004, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відповіді Львівського ОКП ЛОР БТІ та ЕО вбачається, що згідно архівних даних бюро станом на 29.12.2012 р. кв. АДРЕСА_1 зареєстрована в частках, а саме: 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину Р. №4-1678 від 29.08.2006 р. за гр. ОСОБА_1 , 1/3 частини квартир на підставі договору купівлі продажу Р. №1748 від 14.05.2001 за гр. ОСОБА_2 , ј частина квартири на підставі свідоцтва про право а спадщину Р. №2551 від 31.07.2007 р. за гр. ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 142180074, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно технічного паспорта, інвентарний №53 квартира по АДРЕСА_3 , складається з 2 кімнат, житловою площею 32,0 кв.м.

Згідно висновку судового експерта Рибкіна В.П. №10 за результатами проведення будівельно технічної та оціночно будівельної експертиз встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є неподільною річчю. Виділ внатурі 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 є технічно неможливим. Встановити порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 між трьома ( а з врахуванням відкритої спадщини на 1/12 частину спірної квартири то чотирма) її співвласниками технічно не можливо. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 в цінах станом на час проведення експертизи складає 1 582 249 гривень.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

За приписами ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.

Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Згідно вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Виходячи з аналізу зазначеної норми у взаємозв`язку з положенням ст.ст. 21, 24,41 Конституції України, ст.ст. 316,317, 319,358,361 ЦК України дійшов висновку, що передбачене частиною другою цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, користується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на чає розгляду. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода вимоги про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Аналогічного висновку неодноразово притримувався Верховнии суд країни, який викладено в ухвалі ВСУ від 19.03.2008 року по справі № 6-2883св08 та ухвалі ВСУ від 22.04.2009 року по справі № 6-12.96св08.

Крім того, стаття 30 Конституції України гарантує; кожному недоторканність житла чи іншого володіння.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 89, 141, 247, 258, 259,263-265,268 ЦПК України, ст.364 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації вартості частки у майні, яку неможливо виділити та якою неможливо користуватись, - задовольнити.

Припинити за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вартість 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 263708,16 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вартість 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 263708,16 гривень.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5274, 16 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Львівськогоапеляційного суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартьянова С.М.