Провадження № 2/522/936/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді - Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 року позивач звернулась до суду із позовом, по якому просила:

- визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.11.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання позивач не з`явлась, представник надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями СК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2021 року по справі № 947/5534/21.

Від шлюбу є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси) актовий запис № 6061.

Позивач в позові посилається на те, що згоди між сторонами про місце проживання дитини не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно п.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачем до суду надана довідка, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Чинне законодавство України сприяє трактуванню дитини як рівноправного члена сім`ї стосовно вирішення умов її життя, як того, хто має власну гідність і право на повагу до неї, право на власну думку і право на протест.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає дитинство як період розвитку людини до досягнення повноліття. Водночас дитинство це й особливий біопсихосоціально-правовий стан людини. У преамбулі Конвенції про права дитини зазначено, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Загальними підставами виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини є: походження дитини, тобто наявність кровного споріднення між нею та матір`ю, батьком; реєстрація цього походження у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Однією із загальних засад регулювання сімейних відносин є рівність прав та обов`язків жінки та чоловіка. Батьківські права як загальна категорія походить від слова «батьки», а отже, їх носіями є мати і батько в рівні мірі.

Батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також батьки зобов`язані поважати дитину.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як записано у ст. 5 Хартії прав сім`ї від 1983 року, оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід*ємне право виховувати їх; отже їх слід вважати первинними та головними вихователями власних дітей.

Проживання з матір`ю чи батьком це право, а не обов`язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовляється проживати з матір`ю чи батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус був би актом неповаги до дитини.

Жити разом з батьками природна потреба і природне право кожної дитини., однак різноманітні життєві ситуації породжують необхідність розлуки з матір`ю, батьком чи одним із них.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Суд при вирішенні спору про місце проживання дитини враховує те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, створення належних умов до виховання та проживання дитини, з ким дитина проживає у теперішній час.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Так, позивачем надано до суду висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.02.2022 року № 01-11/165/1 вих. в якому зазначено про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач надав до суду заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

На підставі зазначеного, приймаючи до уваги доводи та пояснення обох сторін по справі, враховуючи визнання відповідачем позову, розглядаючи справу у межах чинного законодавства, а також дослідивши висновок ради опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 141, 161 СК ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,- задовольнити.

Встановити ( визначити) місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2022 року.

Суддя: Абухін Р.Д.

23.02.22