ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2403/22 Справа № 932/8839/21 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та судового збору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та судового збору з ОСОБА_1 .

У своїй апеляційній скарзі, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, трьох відсотків річних, інфляційних витрат з ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на положення п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, згідно якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

У своїй апеляційній скарзі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» посилається на те, що Постановами Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року, №1236 від 09.12.2020 року встановлено та продовжено дію карантину на території України. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірірусної хвороби (Covid-19), строки визначені ст. 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У зв`язку з чим апелянт вважає , що строк позовної давності починаючи з березня 2017 року не закінчився через три роки (26 квітня 2020 року), оскільки до його закінчення, а саме 12 березня 2020 року його було продовжено на період дії карантину (до 31 грудня 2021 року).

Однак, з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Так, за змістом ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Доводи апелянта про те, що строк позовної давності було продовжено, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження.

Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Більш того, за приписами ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Таким чином, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами в порядку позовного провадження та відповідно доводити факт переривання строку позовної давності, у разі подання боржником заяви про застосування строку позовної давності.

Відтак, доводи скарги є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова