Справа № 145/1804/20
Провадження №2/145/178/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

"23" лютого 2022 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає з нею і перебуває повністю на її утриманні.

Їй одній важко забезпечувати сина та себе належним чином, оскільки вона не працює, а здійснює догляд за ним, оскільки син має інвалідність (дитина-інвалід) підгрупи «А».

Відповідач добровільно сім`ю не забезпечує, допомагає в утриманні сина вкрай рідко, і тому, що вона попросила про допомогу, хоча відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вона бажає стягувати аліменти на утримання сина з відповідача у твердій грошовій сумі, оскільки він не працює, стабільного доходу не має. Їй відомо, що у відповідача немає інших утриманців, тому вважає, що він повинен сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача, оскільки він працездатний, може працювати та допомагати їй утримувати сина.

Просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до його повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. Заяв про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванської міської ради про склад сім`ї № 06-33/1682 від 02.11.2020 (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.11.2020 (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 не працює, оскільки здійснює догляд за сином ОСОБА_4 , який має інвалідність (дитина-інвалід) підгрупи «А», хворіє на дитячий церебральний параліч, що стверджується медичним висновком №1 (а.с.8).

Враховуючи, що дитина потребує постійного догляду, позивачка не має можливості працювати, а відповідач ОСОБА_2 є особою молодого віку, працездатний, інших утриманців немає,а тому повинен утримувати сина ОСОБА_4 .

Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дітей до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 2618 грн. на місяць (ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік).

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у сумі 2500 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 200, 258, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011, Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 09 листопада 2020 року і до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25 лютого 2022 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.