Справа 688/3158/21
№ 2/688/62/22
Рішення

Іменем України

(заочне)

23 лютого 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шепетівський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив, до АТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 01.10.2021 року на його поштову адресу надійшла постанова Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відкриття виконавчого провадження №66952382 на підставі виконавчого напису, вчиненого 26.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №2332 про звернення стягнення на його нерухоме майно, а саме домоволодіння та земельну ділянку під ним по АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки згідно договору іпотеки № НМС0GA00002785 від 22.11.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМС0GA00002785 від 22.11.2007 року в розмірі 637604,48 дол. США, що складає у еквіваленті 17964541,29 грн.

Вважає, що виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. неправомірно, остання не дотрималась процедури його вчинення, не дослідила безспірність заборгованості, відсутності в договорі іпотеки передбаченої процедури вчинення такого виконавчого напису та не дотрималась процедури отримання усіх необхідних документів, не встановила порушення строків його вчинення, внаслідок чого має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.10.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів. У визначений судом строк недоліки було усунуто.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 22.11.2021 року, яке через неявку учасників справи відкладено до 11 год. 30 хв. 13.12.2021 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом №2332 від 26.12.2018 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірених копій виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 2332 та всіх документів, на підставі яких його вчинено 26.12.2018 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 10 год. 00 хв. 25.01.2022 року, який за клопотанням позивача відкладено до 11 год. 00 хв. 23.02.2022 року.

31.12.2021 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2021 року надійшли засвідчені копії виконавчого напису № 2332 від 26.12.2018 року та документів, на підставі яких його вчинено.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних документів, позов підтримав, в разі неявки відповідачів не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов та заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не надав.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, подала заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, відзив на позов не надала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не надав.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

23 лютого 2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

З`ясувавши думку позивача ОСОБА_1 , викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19) та від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19).

Оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. є неналежним відповідачем у даній справі, а тому суд вважає необхідним у задоволенні позову до останньої відмовити.

За загальним правилом (ст.ст. 15, 16 ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 22.11.2007 року між відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НМС0GA00002785, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 100000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 12142,86 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.11.2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 22.11.2007 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №6763 договір іпотеки №НМС0GA00002785, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за яким останнім в іпотеку було передано домоволодіння, загальною площею 175,5 кв.м., житловою площею -72,9 кв.м. та земельну ділянку під ним по АДРЕСА_1 .

У п. 24 іпотечного договору сторони визначили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

В липні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та допустив заборгованість в сумі 113686,55 доларів США, звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки з початковою ціною реалізації 721428,56 грн. та виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22.02.2011 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 йому 20.03.2012 року було надіслано ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу про дострокове повернення повністю всієї суми кредиту та попереджено, що у випадку невиконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, банк має намір продати предмет іпотеки або звернути стягнення на нього будь-яким іншим способом, передбаченим законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМС0GA00002785 від 22.11.2007 року в розмірі 179299,03 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.04.2012 року складає 1432186,83 грн. звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номера земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки з початковою ціною реалізації предмета іпотеки в сумі 142857 доларів США (721428,56 грн.). В позові в частині виселення відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 27.02.2013 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2012 року в частині встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки в сумі 142857 доларів США (721428,56 грн.) змінено і встановлено, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

26.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за №2332 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки згідно договору іпотеки №НМС0GA00002785 від 22.11.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 637604,48 доларів США, що складає у еквіваленті 17964541,29 грн. та складається з 97356,30 доларів США заборгованості за кредитом, 46216,81 доларів США заборгованості за процентами, 19000 доларів США комісії, 444679,85 доларів США пені, 8,87 доларів США штрафу (фіксована частина), 30342,65 доларів США штрафу (відсотка від суми заборгованості) та 3500 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису.

Вказаний виконавчий напис відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлений до виконання до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у зв`язку з чим головним державним виконавцем Туркан О.М. 28.09.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66952382.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл. 14 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Згідно п. 1-1 Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку за іпотечними договорами, що передбачають звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п. 2 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з доданими документами 03.11.2021 року, однак відзиву на позов та доказів на спростування наведеного позивачем ОСОБА_1 не надав.

Відповідач приватний нотаріус Бондар І.М. надала суду належним чином завірену копію виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису представника ПАТ КБ «ПриватБанк» з довіреністю на підтвердження повноважень останнього, з якої вбачається, що до неї долучався оригінал кредитного договору та оригінал договору іпотеки; засвідчена виписка з рахунку боржника; письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, опис вкладення з відбитком штампа «Укрпошти» та чек про її направлення ОСОБА_1 .

Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису відповідач АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що заборгованість боржника ОСОБА_1 складає 637604,48 дол. США.

В той же час, в рішенні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2012 року визначено розмір заборгованості ОСОБА_1 в сумі 179299,03 доларів США, такий же розмір заборгованості зазначено в рішенні Апеляційного суду Хмельницької області від 09.04.2015 року у справі №688/1465/14-ц. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2017 року у справі №688/107/17 також встановлено аналогічний факт.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК.

З наданих сторонами документів слідує, що заборгованість за кредитним договором, в тому числі за процентами, нарахована станом на 05.10.2018 року, в той час, як згідно укладеного договору кредит надано на строк до 21.11.2017 року. Таким чином, достроково змінивши строк виконання зобов`язання, банк продовжував нараховувати проценти, комісії, пені, штрафи. За наведених обставин у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірним.

Отже стягувачем не надано нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована.

Також позивач зазначав про те, що Банк перед вчиненням виконавчого напису не направляв йому вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. Проте, такі доводи позивача спростовані наданими нотаріусом документами, Банк надав приватному нотаріусу документи, які містять відмітку поштового відділення зв`язку про відправлення вимоги цінним листом на вказану в іпотечному договорі адресу.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється позивачем, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17, щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» пропустив передбачений законом трирічний строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки ще у 2012 році, звернувшись до ОСОБА_1 з відповідною вимогою про усунення порушення зобов`язань та дострокове повернення кредиту за кредитним договором (лист №30.1.0.0/2-804 від 20.03.2012 року).

А тому, з дня виникнення у АТ КБ «ПриватБанку» вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років, а тому строк для вчинення виконавчого напису вважається пропущеним.

Крім того, з урахуванням вимог п. 24 іпотечного договору АТ КБ «ПриватБанк» самостійно обрав один зі способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя - за рішенням суду, про що свідчить його звернення до суду з відповідним позовом. Тому, звернувшись до нотаріуса у грудні 2018 року, Банк порушив правила звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст.ст. 4, 10, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шепетівський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №2332, про звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 та передані в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» за рахунок коштів від реалізації якого запропоновано задовольнити вимоги останнього у розмірі: заборгованості за кредитом 637604 (шістсот тридцять сім тисяч шістсот чотири) долари США 48 центів, що за курсом НБУ на 05.10.2018 року складає еквівалент 17964541 (сімнадцять мільйонів дев`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот сорок одна) гривня 29 копійок, витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 гривень, а всього 17968041 (сімнадцять мільйонів дев`ятсот шістдесят вісім тисяч сорок одна) гривня 29 копійок.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

відповідач: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, офіс 9.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шепетівський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) місцезнаходження: 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небенсної Сотні, 46, .

Повне заочне рішення складено 04 березня 2022 року.

Суддя: С.В. Козачук