Справа № 161/5600/21 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/106/22 Категорія: 10, 30 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Осіпука В.В.,

секретар судового засідання - Ганжа М.І.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек Олександра Юріївна, Служба у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень і припинення права власності, за апеляційними скаргами позивачки ОСОБА_5 , поданими від її імені представником ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2021 року та додаткове рішення суду від 16 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 03 листопада 1990 року вони з відповідачем ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

28 березня 2016 року ОСОБА_1 набув у спільну часткову власність спадкове майно - 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 став власником іншої 1/2 частини вищевказаного житлового будинку на підставі укладеного із ОСОБА_7 договору купівлі-продажу.

На купівлю цієї частини будинку 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 разом із нею і за її згодою було передано ОСОБА_7 аванс у розмірі 3000,00 доларів США та пізніше ОСОБА_7 було передано решту коштів за цей будинок, а саме: 200,00 дол. США - 28.08.2019; 1500,00 дол. США - 20.09.2019; 400,00 дол. США - 10.10.2019; 600,00 дол. США - 22.10.2019.

17 грудня 2020 року житловий будинок був відчужений ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. за реєстровим №1-2609.

Про зазначене вона дізналася від своєї дочки ОСОБА_8 лише 12.03.2021.

Тоді ж 12.03.2021 з веб-сайту «Судова влада України» вона дізналася, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2018, яке набрало законної сили 14.12.2018 у справі №161/13102/18 розірвано шлюб між нею і ОСОБА_1 , про що вона взагалі не здогадувалася, оскільки ОСОБА_1 надавав їй фінансову допомогу протягом 2018 - 2019 років, коли вона поїхала на лікування до Республіки Литва.

Вважає договір купівлі-продажу від 17.12.2020 фіктивним, оскільки відповідачі не керувалися наміром реального відчуження майна, а переслідували лише одну мету - уникнути поділу спільного майна подружжя та виселити її, дочку із малолітньою дитиною зі спірного будинку, порушуючи житлові права дитини.

З урахуванням наведеного, уточнивши позовні вимоги (а.с.71), просила:

- визнати за нею право власності на 1/4 частку будинковолодіння АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1747 га кадастровий номер :03:001:6502;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу будинковолодіння АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1747 га кадастровий номер :03:001:6502, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17.12.2020, посвідчений державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. за реєстровим №1-2609;

- скасувати рішення державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2020, індексний номер: 55798825 та припинити право власності ОСОБА_3 на будинковолодіння АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1747 га кадастровий номер :03:001:6502;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1747 га кадастровий номер :03:001:6502, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17.12.2020, посвідчений державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. за реєстровим №1-2610;

- скасувати рішення державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2020, індексний номер: 55799103 та припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1747 га кадастровий номер :03:001:6502, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відшкодувати судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2021 року в позові відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 2724 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 11000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_6 від імені позивачки ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційні скарги представник ОСОБА_4 від імені відповідача ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність їх вимог та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Інші учасники судового розгляду відзив на апеляційні скарги не подали.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 і представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 (кожен зокрема) апеляційні скарги заперечили та просять залишити їх без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення без задоволення поданих апеляційних скарг з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивачка і відповідач ОСОБА_1 з 03.11.1990 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09 жовтня 2018 року заочним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області. Рішення набрало законної сили 14.12.2018 (а.с.10, 15).

28 березня 2016 року ОСОБА_1 став власником спадкового майна - 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.57 СК України зазначене майно є його особистою приватною власністю.

04.11.2019 ОСОБА_1 на підставі укладених із ОСОБА_7 нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, став власником іншої 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а також 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,1747 га кадастровий номер :03:001:6502, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, цільове призначенні - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ (а.с.12, 16-18).

Зазначене майно також не відноситься до спільного сумісного майна подружжя, оскільки на час його придбання ОСОБА_1 не перебував у шлюбі з позивачкою, так як шлюб розірвано заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2018, яке набрало законної сили 14.12.2018.

Зазначене рішення суду не скасовано і на даний час.

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 розпорядився належним йому майном шляхом його відчуження ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу (а.с.20-22, 51-54).

Посилання позивачки на належність їй на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_1 1/2 частки спірного будинковолодіння з тих підстав, що відповідно до розписки ОСОБА_7 передано частину коштів за її придбання у період шлюбу з ОСОБА_1 - відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначена розписка не містить дати її написання, є копією, посвідченою самою позивачкою, оригінал розписки суду не надано, а тому не являється належним, допустимим та достовірним доказом.

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що 1/2 частка спірних будинковолодіння і земельної ділянки не є об`єктом спільної сумісної власності позивачки і відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку із чим позов не підлягає до задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що 05.10.2021 представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн., зазначивши про те, що докази на підтвердження понесення таких витрат будуть подані суду у порядку та в строки, передбачені статтею 141 ЦПК України (а.с.124).

Про стягнення таких витрат було заявлено і до судових дебатів (а.с.144).

Таким чином, зазначені обставини спростовують посилання представника позивача на неможливість подати свої заперечення щодо розміру понесених витрат.

Понесення таких витрат підтверджено належними доказами (а.с.156-161).

Про розгляд заяви представник позивача був належним чином повідомлений (а.с.167), але не бажав виконати свій процесуальний обов`язок щодо подання будь-яких заперечень щодо розміру таких витрат, обмежившись надісланням заяви про відкладення розгляду справи без підтвердження перебування у відпустці (а.с.169-170).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, ухвалених з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги позивачки ОСОБА_5 , подані від її імені представником ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2021 року і додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді