Справа № 464/8222/21
пр.№ 2/464/373/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2022 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Цуняк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», за участі третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного Товариства «Ідея Банк» (АТ «Ідея Банк») про визнання виконавчого напису №2807, вчиненого 16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 81541,20 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 02.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавче провадження №66680901 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. під реєстровим номером №2807 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №Z06.00204.004267160 від 28.08.2018 у розмірі 81541,20 грн. Вважає, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що суперечить Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначив, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за таким, а відтак не мав жодних правових підстав для його вчинення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказану постанову ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишено без змін. Приватний нотаріус не врахував, що на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні діючим є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також зазначив, що кредитний договір від 28.08.2018 №Z06.00204.004267160 на підставі якого видано оскаржуваний виконавчий напис нотаріально посвідчений не був, при цьому підпис на такому договорі позивачу не належить.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що 28.08.2018 між позивачем та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №Z06.00204.004267160 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 115599,63 грн., а позичальник зобов`язався повернути такий разом з процентними платежами. Факт укладення договору з позивачем підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до якої позивач отримав кошти. Оскільки позивач як позичальник відповідно до кредитного договору власних зобов`язань належним чином не виконав, станом на 07.06.2021 у нього утворилась заборгованість у розмірі 79641,20 грн., відтак на адресу останнього було скеровано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань в порядку п.п. 2.3. п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У зв`язку з невиконанням позивачем вимог АТ «Ідея Банк» щодо погашення кредитної заборгованості та враховуючи порушення позивачем умов кредитного договору, відповідачем вжито заходів щодо захисту порушеного права, а саме стягнення заборгованості у примусовому порядку на підставі виконавчого напису. Щодо твердження позивача про нечинність окремих положень Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 зазначив наступне. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 не визначено моменту, з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку, а саме відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 №32/5. Зважаючи на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, така може втратити чинність лише з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття спірного акту. Окрім цього в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2020 у справі №355/1214/16-ц підтверджено чинність постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 та зазначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім цього зазначив, що АТ «Ідея Банк» було подано всі необхідні документи за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема виписку за рахунком позивача, у якій зазначено суми сплачених коштів і їх зарахування у погашення відповідної заборгованості та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 28.08.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z06.00204.004267160, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит на поточні потреби в сумі 49 999,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник одержав кредит та зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору.

16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис під реєстровим номером №2807 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору кредиту та страхування №Z06.00204.004267160 від 28.08.2018, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , у загальному розмірі 81541,20 грн., з яких: 48780,81 грн. прострочений основний борг, 10834,67 грн. прострочені проценти, 9559,01 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 10466,71 грн. пеня, 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. від 02.09.2021 відкрито виконавче провадження №66680901 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктами 3.1., 3.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості ( п. 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишено без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14 (постанова Великої Палати Верховного Суду 21.09.2021 в справі №910/10374/17).

У зв`язку з цим, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Як видно з матеріалів справи, позивач із сумою заборгованості за кредитним договором №Z06.00204.004267160 від 28.08.2018 у розмірі 81541,20 грн., що підлягає стягненню на корись АТ «Ідея Банк» на підставі виконавчого напису нотаріуса, не погоджується.

З матеріалів справи встановлено, що при вчинення напису нотаріус отримав від відповідача, серед іншого, кредитний договір Z06.00204.004267160 від 28.08.2018, який нотаріально посвідчений не був.

Таким чином, приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., зареєстрованого в реєстрі за №№2807, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів у загальному розмірі 81541,20 грн., таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з АТ «Ідея Банк» необхідно стягнути в користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Виконавчий напис №2807, вчинений 16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору кредиту та страхування №Z06.00204.004267160 від 28.08.2018 у загальному розмірі 81541,20 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, місцезнаходження м.Львів, вул.Валова, 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.