ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1790/22 Справа № 174/640/20 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Ситнику Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у 2002 році вона стала проживати без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_4 і за його згодою 21.04.2015 року була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 , де був офіційно зареєстрований і фактично проживав ОСОБА_4 . Їхнє сумісне проживання було тісно пов`язано з тим, що між ними склалися і продовжувалися стійкі стосунки, властиві подружжю, а також з тим, що вони вели сумісне господарство, допомагали один одному при вирішенні інших побутових питань. За декілька років до смерті ОСОБА_4 , в зв`язку з його похилим віком, періодичними проявами хвороби (фіброз печінки з склерозом), позивач опікувалася, матеріально допомагала, надавала іншу допомогу ОСОБА_4 . За період їхнього сумісного проживання однією сім`єю вони в будь-якому іншому шлюбі не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 55 років ОСОБА_4 помер. За життя він ніякого заповіту не залишив. Як їй було відомо зі слів ОСОБА_4 , ще до його смерті у нього дітей не було, його батьки вже давно померли. У ОСОБА_4 після його смерті залишилася рідна сестра - ОСОБА_3 , відповідачка по справі. На момент відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вона проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в тому числі за місцем реєстрації спадкодавця, більше п`яти років, а тому, має право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги (фактична дружина спадкодавця). Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила встановити факт того, що вона постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу на час відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років (а.с. 2-3, 26-27).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що місце проживання позивачки ОСОБА_1 з 21.04.2015 року зареєстровано за адресою по АДРЕСА_1 , згідно довідки №1590 від 07.07.2020 року з відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, що також підтверджується копією її паспорту серії НОМЕР_1 (а.с. 4-5, 12).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Дніпро), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер(а.с. 8).

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про розірвання шлюбу між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 серії !- НОМЕР_3 від 26.06.1995 року та розірвання шлюбу між спадкодавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 від 12.11.1992 року (а.с. 9,10).

Відповідно до копії довідки КП "Вільногірська центральна міська лікарня" ДОР від 13.07.2020 року, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП "Вільногірська центральна міська лікарня" ДОР з 24.04.2020 року по 20.05.2020 року в тяжкому стані, що потребувало сторонньої допомоги і таку допомогу надавала йому ОСОБА_1 (згідно рекомендацій лікаря здійснювала закупівлю медикаментів, засобів гігієни, продуктів харчування) (а.с.13).

Позивачем також надано копію акту, складеного депутатом Вільногірської міської ради Буряком І.І. 13.07.2020 року про те, що ним проведено обстеження родини ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою по АДРЕСА_1 та встановлено, що остання мешкала і мешкає з 2008 року по цей час та спільно з ОСОБА_4 вели своє господарство до 2020 року; ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер, що свідчать свідки (а.с. 14).

Відповідно до повної копії спадкової справи №67/2020 після ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної Вільногірською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись 10.07.2020 року відповідачка ОСОБА_3 (а.с. 149) та 16.10.2020 року позивачка ОСОБА_1 (а.с. 159).

Відповідачка ОСОБА_7 є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_4 по матері - ОСОБА_8 , з ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_9 , з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією витягу від 04.06.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис 62), копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_5 , виданого Верхівцевським міським бюро ЗАГС Криничанського району Дніпропетровської області 10.05.1957 року, копією витягу від 04.06.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис 47), копією витягу від 04.06.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ІНФОРМАЦІЯ_5 спадкодавця ОСОБА_4 (актовий запис 129), копією свідоцтва про укладення шлюбу відповідачки серії НОМЕР_6 , виданого Бюро ЗАГС м.Вільногірськ Дніпропетровської області 10.06.1978 року (152-155).

В судовому засіданні місцевого суду допитано свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що знайома із позивачкою близько 50 років. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом близько 18 років. Спочатку жили в квартирі, яка належала позивачці, а потім продали її і переїхали у будинок, який належав ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Вона є їх сусідкою і проживає по АДРЕСА_2 усе своє життя. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили разом, конкретно як вони жили вона не знає, але усе, що потрібно по господарству робила ОСОБА_1 і вони не приховували, що живуть разом. ОСОБА_1 ходила до ОСОБА_4 в лікарню, коли він там знаходився. Свідок також його навідувала. З якого часу ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він добре знає, як ОСОБА_1 так і померлого ОСОБА_4 . Спочатку вони жили в квартирі, яка належала позивачці, а потім продали її і переїхали у будинок, який належав ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Свідок є сусідом і мешкає неподалік. ОСОБА_4 вважав ОСОБА_1 своєю дружиною. Свідок зазначає, що всі думали, що вони живуть, як сім`я, додому він до них не заходив, а часто зустрічав їх на вулиці, зокрема ОСОБА_4 , коли виносив сміття.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що позивачка є її колишньою сусідкою по квартирі. Спочатку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили в квартирі, яка належала позивачці, а потім продали її у 2008 році і переїхали у будинок, який належав ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , де позивачка зареєстрована. Шлюб між ними не було укладено, а взагалі разом вони проживали багато років. Зі слів позивачки їй відомо, що вони там робили ремонт, купили опалювальний котел. При зустрічах ОСОБА_1 розповідала свідку, що вони вели спільне господарство. Сама ОСОБА_14 із ОСОБА_4 не спілкувалася.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1261 ЦК України).

За змістом статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За змістом частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 України).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Колегія звертає увагу, що позивачка просить встановити факт спільного проживання її зі спадкодавцем однією сім`єю саме як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями ч. 2 ст. 3 СК України, зокрема, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 21 СК України надано поняття шлюбу, відповідно до ч.ч. 1,2 якої шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; зокрема, показанням допитаних місцевим судом у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , наведеним вище письмовим доказам; враховуючи факт реєстрації місця проживання позивача за однією адресою, а також зміст позовних вимог, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 у період з 19.05.2015 року по 20.05.2020 року, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у зв`язку з недоведеністю даної позовної вимоги, недоведеністю ведення спільного господарства, існування спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків вказаних осіб.

Надання позивачкою допомоги спадкодавцю ОСОБА_4 у період знаходження його на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП "Вільногірська центральна міська лікарня" ДОР з 24.04.2020 року по 20.05.2020 року, що полягало у здійсненні закупівель медикаментів, засобів гігієни, продуктів харчування, не спростовують викладеного вище висновку суду про недоведеність факту проживання вказаних осіб однією сім`єю як чоловіка та дружини у період з 19.05.2015 року по 20.05.2020 року.

Колегія також звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується факт проживання позивачки за однією адресою зі спадкодавцем з 21.04.2015 року, згідно довідки №1590 від 07.07.2020 року з відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради та копії її паспорту серії НОМЕР_1 (а.с. 4-5, 12).

Згідно уточненої позовної заяви, встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 необхідне позивачу для спадкування майна спадкодавця, як спадкоємиці першої черги.

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 18 лютого 2019 року у справі №569/18047/17-ц, від 25 березня 2021 року у справі №195/707/19-ц.

Тобто, встановлення факту проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років (спадкування на підставі статті 1264 ЦК України - четверта черга) без зміни черговості не призведе до виникнення у позивачки права на прийняття спадщини, адже у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулась спадкоємець другої черги - відповідачка ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які засвідчили факт спільного проживання позивачки зі спадкодавцем не менше п`яти років, є безпідставними. Місцевим судом прийнято до уваги показання вказаних свідків та надано належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Встановлення факту проживання осіб як чоловіка та дружини більше п`яти років не може бути лише на показаннях вказаних свідків.

Представлений суду акт, складений депутатом Вільногірської міської ради Буряком І.І. 13.07.2020 року, також не є належним доказом у даній справі, адже він складений після смерті спадкодавця на основі показань двох свідків, що має навіть меншу юридичну силу показань свідків, які допитувались судом під присягою (а.с. 14).

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова