Справа № 175/3441/20
Провадження № 2/175/937/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі судового засідання Кучеренко О.Ю.,

за участю: представника позивача адвоката Новікова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «УНІКА», про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2020 року адвокат Новіков Валерій Михайлович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чіп Я.М. про залучення у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, було задоволено. У якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, судом залучено ПрА`Г «СК «УНІКА».

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві посилався на те. що 12 травня 2020 року о 06 годині 50 хвилин на вул. Джерельна (попередня назва Калініна) у с. Сурсько - Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті зіткнення двох автомобілів, а саме належного йому на праві особистої приватної власності автомобіля ВАЗ - 21011. державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля ГАЗ - 3302, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 Дорожньо-транспортна пригода сталася за наступних обставин. Водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ - 21011, рухався по вул. Джерельна в напрямку вул. Шкільної. У цей час по цій же вулиці з боку вул. Шкільної рухався автомобіль ГАЗ - 3302 під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який не обравши в установлених межах безпечної швидкості руху та не дотримавшись безпечного інтервалу, допустив зіткнення з належним позивачу ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ - 21011, державний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. п. 13.4 Правил дорожнього руху України. У результаті зіткнення вищезазначених транспортних засобів належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим йому завдано матеріальної шкоди, вартість якої відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавцд № 7591 від 13 липня 2020 року склала 16743.95 грн. Таким чином, в наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що належить позивачу на праві приватної власності, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, обравши при цьому належним відповідачем особу, яка йому спричинила збитки, а саме водія автомобіля ГАЗ - 3302, а не страховика, у якого останнім застраховано його цивільно - правову відповідальність.

Представник позивач - адвокат Новіков В.М. у судовому засіданні повністю

підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином. До суду від представника відповідача - адвоката Чіп Я.М. надійшла заява, в якій просить справу розглянути без участі відповідача та його представника, з огляду на наявні у справі докази, проти позову заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, та просить суд відмовити у його задоволенні з одночасним покладенням на позивача судових витрат, що пов`язані із наданням правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн. У своєму відзиві на позов представник відповідача посилався на те. що позиція позивача та його представника, яка ґрунтується виключно на абсолютному праві позивача як власника пошкодженого майна на отримання відшкодування збитків за рахунок особи, яка їх завдала, а не страховика, є помилковою та такою, що не узгоджується із сучасною правовою позицією Верховного Суду України у аналогічних справах за тотожних обставин, а також такою на загальних нормах цивільного права у деліктних відносинах.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову не надходило.

Оцінивши всі зібрані у справі та досліджені у судовому засіданні докази з точки зору допустимості, достовірності та належності, за встановленими ст. 89 ЦПК України принципами, суд вважає що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2020 року о 06 годині 50 хвилин по вул. Джерельна (попередня назва вул. Калініна) у с. Сурсько - Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо - транспортна подія за участю автомобіля ВАЗ - 21011, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , та автомобіля ГАЗ - 3302. державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, у зв`язку із чим позивачу завдано матеріальної шкоди.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ -21011, державний номер НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 як водія при експлуатації ТЗ автомобіля ГАЗ - 3302. державний номер НОМЕР_2 . на час ДТП була застрахована ПрА`Г «СК «УНІКА» на підставі страхового полісу страхового полісу № АО/1341394 від 24 липня 2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 06 червня 2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення №175/1653/20 (провадження № 3/175/766/20) за ст. 124 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення складеного у відношенні ОСОБА_5 , було ухвалено постанову, якою призначена судова автотехнічна експертиза, на вирішення якої постановлені наступні питання: 1) з якою швидкістю рухався автомобіль Газель, державний номер НОМЕР_3 . під керуванням водія ОСОБА_2 перед зіткненням виходячи з довжини тормозного шляху; 2) яким чином в даній дорожній обстановці повинні були діяти водії ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ; 3) чи мали технічну можливість водії ОСОБА_2 і ОСОБА_5 уникнути даної пригоди.

За результатами проведення зазначеної експертизи було складено висновок № 19/104-9/2/733 від 25 червня 2020 року, яким надано відповіді на вище вищеперелічені питання. Зокрема, швидкість руху автомобіля Газель, державний номер НОМЕР_2 , перед гальмуванням була менше ніж 59,0... 61,7 км/год. Розрахована швидкість руху автомобіля Газель, яка дорівнює. 59.0... 61,7 км/год. є мінімальною, оскільки при розрахунках не враховуються витрати кінетичної енергії на деформацію деталей ТЗ, витрачених при зіткненні ТЗ за допомогою технічних розрахунків не є можливим, оскільки в експертній практиці відсутня достатньо апробована методика. Щодо стосується питання можливості та необхідності у водіїв діяти, то у даній дорожній обстановці водій автомобіля Газель, державний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 13.4 Правил дорожнього руху України. У свою чергу, водій автомобіля ВАЗ - 21011, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відносно технічної можливості уникнути дану дорожньо-транспортну подію водієм автомобіля Газель, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , то вона встановлювалася виконанням останнім вимог п. 13.4 Правил дорожнього руху, для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому виконати їх. У випадку, якщо перед зіткненням ТЗ автомобіль ВАЗ -21011 зупинився, то технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Газель не визначалася діями водія автомобіля ВАЗ, державний номер державний номер НОМЕР_1 . Князев ЄО. Водночас у випадку, якщо перед зіткненням ТЗ автомобіль ВАЗ перебував у русі, то при заданих вихідних даних, встановити технічну можливість для водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 уникнути зіткнення з автомобілем Газель на даному етапі дослідження не надається можливим з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку.

Після проведення вищезазначеної автотехнічної експертизи 21 серпня 2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_5 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, як свідчить наданий позивачем висновок судового експерта автотоварознавця Крутня В.І. № 7591 від 06 липня 2020 року, копія якого наявна в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача ОСОБА_1 ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 . складає 27060.33 грн.. яка перевищує його ринкову вартість до ДШ, що становить 16743.95 гри.

Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Цих кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи. їхніх представників. А обставини, визнані судом загальновідомими, також не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У свою чергу, згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 77 ЦПК України визнає ті докази належними, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У відповідності до положень ч.2 ст. і 187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. ч. 2. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. - незалежно від наявності вини.

Слід звернути увагу на те, що причинний зв`язок у справах про адміністративні правопорушення, пов`язаних з ДТП. встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями Правил дорожгього руху і відповідними наслідками.

Необхідно відзначити, що наявність чи відсутність в діях відповідача складу адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням, а саме порушенням ним Правил дорожнього руху, та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (зокрема, наслідками, що настали).

Однак, висновком автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/733 від 25 червня 2020 року категорично не встановлено, що саме порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із даною дорожньо-транспортною подією.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких суд міг би зробити однозначний висновок про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог п. 13.4 Правил дорожнього руху, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням позивачу матеріальної шкоди.

Зібрані та надані суду докази як кожний окремо, так і у сукупності, не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість саме водія автомобіля ГАЗ - 3302 ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху

Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б беззаперечно доводили винуватість водія автомобіля ГАЗ - 3302, державний номер НОМЕР_2 у ДТП. в результаті чого позивачу завдано матеріальних збитків немає, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином, проаналізувавши наявні докази, суд приходить до висновку про те, що цими доказами доведені лише факт ДТП. яка відбулася за участю водіїв автомобіля ВАЗ - 21011. державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля ГАЗ - 3302. державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 у місці та у час. котрі зазначені у позовній заяві, а також наслідки цієї ДТП у вигляді спричинення матеріальних збитків позивачу.

Враховуючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП. в результаті якого було пошкоджено належний позивачу автомобіль, не встановлена, суд вважає, що правові підстави покладення на відповідача обов`язку з відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу, відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Отже, вирішуючи питання розподілу судових витрат, у відповідності до положень ст. ст. 133. 141 ЦПК України, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (професійна правнича допомога) у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16. 385, 549, 551 ЦК України, ст.ст. 4, К), 12, ІЗ, 19, 76, 77, 78. 79, 80. 81. 89. 128, 129. 130. 131. 133. 137, 141. 223, 247. 259. 263. 264. 265, 274, 279. 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «УНІКА». про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) суму судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень) на надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко