Справа № 466/7999/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

01 листопада 2021 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 серпня 2019 року в розмірі 12202,49 грн., а також судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг від 29.08.2019. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

В порушення умов кредитного договору, ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого в нього, станом на 15.03.2021р. утворилась заборгованість перед банком, яка становить 12202,49 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 12202,49 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 0,00 грн.

Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятися від належного виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг, відтак Банк змушений звернутися до суду.

04 листопада 2021 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що відносно нього відкрито поточний рахунок, чи було видано платіжну картку, та чи було встановлено на даній картці кредитний ліміт та на яку суму, відсутні докази також щодо руху коштів по вищевказаній картці. Також матеріали справи не містять кредитного договору, який укладався у письмовій формі, який на його думку є нікчемним. Крім того, позивач не надав доказів про те, що він підписував Умови обслуговування рахунків фізичної особи, тарифів, таблиці обчислення кредиту та паспорту споживчого кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови він розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. Таким чином, він вважає, що банк не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону №1023 ХІІ щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження ним саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, та відповідно він вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України., крім того, розрахунок заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просить суду у задоволенні позову відмовити.

17 листопада 2021 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що вказані правовідносини було вчинено згідно вимог чинного законодавства, надавши також виписку про рух коштів відповідача по його кредитній картці, зокрема на час користування карткою боржником було проведено поповнення карткового рахунку на суму 81684,47, грн. за весь час користування карткою боржником було проведено витрати по картці на суму 93886,96 грн., таким чином, сума коштів, як досі не була повернута Банку становить суму у розмірі 12200,49 грн.

23 листопада 2021 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначає, що в анкеті-заяві містяться неправдиві відомості щодо його місця проживання, вважає, що складена Банком анкета-заява не відповідає вимогам чинного законодавства, у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту, окрім підробленого підпису не зазначено термін дії картки, і таким чином неможливо встановити на якій саме картці був встановлений цей ліміт. Також у нього є підстави вважати, що рух коштів по карті є підробленим, зокрема в даті руху коштів від 11.11.2021, в графі «Період» вказано 29.08.2019-15.03.2021, а в виписці зазначені операції, які проводилися після 15.03.2021.

29 листопада 2021 від представника позивача ОСОБА_2 на адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких зазначає, що виписка, яка додавалася до відповіді на відзив не містить операції після 15.03.2021, як стверджує відповідач, а остання інформація за 24.06.2020.

Крім того, на адресу суду від учасників справи ще було надіслано ряд пояснень, з яких вбачається, що сторона позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а сторона відповідача категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Із змісту ст.12ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Судом встановлено, що 29.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг ( відкриття поточного рахунку НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.08.2019 року. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Відповідно до п. 6 Анкети заяви вказано, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Він засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також він визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Він підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису.

До кредитного договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" вбачається, що станом на 15.03.2021 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 12202,49 грн., яка складається з суми загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 12202,49 грн.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відтак, суд критично оцінює покликання відповідача, викладені у відзиві на те, що між сторонами не було укладено договору про надання банківських послуг, його волевиявлення не було вільним, відсутні докази того, що при підписанні кредитного договору було використано електронний цифровий підпис, те, що відповідачу не встановлювався кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., розмір відсотків за користування кредитом та строк повернення кредиту, те, що йому взагалі видавались кошти у сумі 10000,00 грн., та, що розрахунок заборгованості є недостовірним, оскільки такі спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без погодження з Умовами та правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту увійти у додаток неможливо, як і неможливо користуватись карткою без входу у додаток. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток. Відповідач користувався карткою, як вбачається з виписки, отже увійшов у застосунок "Monobank" шляхом попереднього погодження з Умовами та правилами, Тарифом Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, адже лише таким чином можливе подальше розпорядження рахунком та проведення банківських операцій. Тому, укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. Можливіть укладення договору таким способом підтвердив і Верховний суд у своїй постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19.

Щодо встановлення кредитного ліміту в сумі 10000,00 грн. та його подальшого збільшення, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Анкети-заяви підписанням договору відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Окрім цього, в матеріалах справи, наявний розширений розрахунок заборгованості, а доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи містять докази здійснення часткового погашення відповідачем суми заборгованості за час користування карткою, а саме : боржником було проведено поповнення карткового рахунку на суму 81684,47 грн., а за весь час користування карткою боржником було проведено витрати по картці на суму 93886,96 грн., що також підтверджує факт визнання ним наявних кредитних зобов`язань перед АТ «Універсал Банк».

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно ст .640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами, та враховуючи, що з боку відповідача у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, натомість в матеріалах справи містяться докази здійснення часткового погашення відповідачем суми заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» слід стягнути заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.08.2019 року у розмірі 12202,49 грн.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526,527, 530, 610, 611, 626, 628, 638 - 644, 1049, 1050, 1054, 1066, 1069 Цивільного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк», , місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», , місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 серпня 2019 року у розмірі 12202 (дванадцять тисяч двісті дві) гривні, 49 копійок, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», , місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 23.02.2022 року

Суддя Р. Б. Єзерський