ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 274/5415/21 Номер провадження 22-ц/814/597/22Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Дмитра Миколайовича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Самсонової О.А., повний текст судового рішення виготовлено 22 грудня 2021 року, у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У серпні 2021 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11922,56 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), в порядку суброгації та 2270 грн. понесених судових витрат.

Позов мотивовано тим, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_1 , здійснила не у повній мірі відшкодування завданої шкоди, а тому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має сплатити власне винуватець ДТП, оскільки, згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2021 року позов ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 11922,56 грн. на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 2270,00 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача, вина якого встановлена судовим рішенням, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути сплачена останнім.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Буряка Д.М. оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у задоволенні його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий суд не врахував тієї обставини, що ліміт відповідальності страховика є достатнім для покриття шкоди, внаслідок чого на момент вчинення ДТП його права були повністю захищені страховим полісом, а тому даний спір стосується виключно двох страхових компаній.

Також зазначає, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено на підставі належних доказів факту завдання матеріальної шкоди у розмірі 36984,00 грн. через вказану ДТП, а єдиним підтвердженням реального ремонту автомобіля має бути акт виконаних робіт.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 серпня 2018 року о 09:30 год. в м. Полтаві по вул. Майдан Незалежності, 20-А при виїзді з прилеглої території, а саме з вул. Майдан Незалежності, 24 А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився у безпечності руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Майдан Незалежності з права від нього, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив пункти 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При зіткненні транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини встановлені постановою Київського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2018 року у справі №552/4908/18, яка набрала законної сили 06 жовтня 2018 року (а.с.7).

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

На час ДТП транспортний засіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ «Альфа Страхування» за договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.1323382.712 від 27 грудня 2017 року, укладеним між ПрАТ «Альфа Страхування» та приватним акціонерним товариством «Кредобанк» (а.с.6).

27 серпня 2018 року приватне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 22 серпня 2018 року, що підтверджується наданою копією повідомлення (а.с.8).

Як вбачається зі змісту акту огляду колісного транспортного засобу від 27 серпня 2018 року б/н, складеного АК «Укравтоекспертиза» (а.с.12), та рахунку на оплату № від 24 вересня 2018 року, виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Сан Моторс» (далі - ТОВ «Сан Моторс») (а.с.13), вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 37984,00 грн.

11 жовтня 2018 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складений страховий акт №1017.206.18.01.01, відповідно до якого вказану пригоду визнано страховим випадком та визначено розмір завданих автомобілю Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , збитків в сумі 36984,00 грн. (а.с.15).

16 жовтня 2018 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було виплачено страхове відшкодування шляхом перерахування коштів у розмірі 36984,00 грн. на рахунок ТОВ «Сан Моторс», що підтверджується платіжним дорученням №25054 від 16 жовтня 2018 року та заявою страхувальника щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 24 вересня 2018 року (а.с.10, 16).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» (а.с.17).

12 квітня 2019 року ПрАТ «СК «Уніка» відшкодовано ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 25061,44 грн. боргу в порядку регресу, що підтверджується випискою з особового рахунку останнього в ПАТ АБ «Укргазбанк» від 28 листопада 2018 року (а.с.18).

Таким чином розмір невідшкодованої позивачу шкоди становить 11922,56 грн. (36984,00 грн. - 25061,44 грн.).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача, вина якого встановлена судовим рішенням, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути сплачена останнім.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 та 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

З наведених обставин справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 25061,44 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.

У свою чергу, факт здійснення ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відновлювального ремонту підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу від 27 серпня 2018 року б/н, складеного АК «Укравтоекспертиза» (а.с.12), та рахунку на оплату № від 24 вересня 2018 року, виданого ТОВ «Сан Моторс» (а.с.13), а розмір понесених ним витрат платіжним дорученням №25054 від 16 жовтня 2018 року та заявою страхувальника щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 24 вересня 2018 року (а.с.10, 16), що не спростовані стороною відповідача в ході розгляду справи.

Виходячи з положень статті 1194 ЦК України, колегія суддів вважає, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат, а тому стягнення судом першої інстанції різниці між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією, з ОСОБА_1 , як з винної особи, в розмірі 11922,56 грн. відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Д.М. в апеляційній скарзі на те, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не має права звернутися безпосередньо до страхувальника, оскільки його цивільно-правова відповідальність як володільця джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», а шкода завдана в результаті ДТП у повному обсязі покривається за рахунок обов`язкового виду страхування, за яким ліміт відповідальності страховика становить 100000,00 грн., та те, що виплачена ПрАТ «СК «Уніка» на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сума страхового відшкодування в розмірі 25061,44 грн. не перевищує ліміт відповідальності страховика, апеляційний суд вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відносини між ОСОБА_1 та його страховиком ПрАТ «СК «Уніка» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» виплатило ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Посилання скаржника на те, що ліміт відповідальності страховика є достатнім для покриття шкоди, однак позивач із спірною майновою вимогою до третьої особи не звертався, а тому стягнення з ОСОБА_1 різниці між страховим відшкодуванням та фактичними витратами за ремонт є безпідставним, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, тобто відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц.

Доводи апелянта відносно того, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено на підставі належних доказів факту завдання матеріальної шкоди у розмірі 36984,00 грн. через вказану ДТП, а єдиним підтвердженням реального ремонту автомобіля має бути акт виконаних робіт, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок про те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, а тому рахунок на оплату, виданий ТОВ «Сан Моторс», одним з видів діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, є належним та достатнім доказом, який підтверджує дійсний розмір завданої шкоди автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , та витрат, які було понесено для його відновлювального ремонту.

Більше того, у даній категорії справ доказами, які підтверджують розмір заподіяної шкоди та витрати, що були фактично здійснені у зв`язку з відновлювальним ремонтом, можуть бути рахунки, акти виконаних робіт, квитанції, чеки, накладні тощо, і вказаний перелік не є вичерпним.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що не можна буквально застосувати до спірних правовідносин усі без виключення висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), на які посилається апелянт, оскільки в даному випадку страховиком потерпілого в ДТП був пропущений встановлений строк для звернення за виплатою страхового відшкодування, що не корелюється з фактичними обставинами даної справи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушення норм процесуального права, а тому правильно вирішив спір, задовольнивши позовні вимоги ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку суброгації.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2021 року - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буряка Дмитра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2022 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

В.П. Пікуль