Справа № 161/6353/21
Провадження № 2/161/52/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, а також тих, хто має право на обов`язкову частку в спадковому майні немає. Зазначає, що він спадщину прийняв, однак не може її оформити в зв`язку з тим, що в нього відсутні документи, що підтверджують факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, на підставі чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказує, що він проживав разом із ОСОБА_4 однією сім`єю понад 10 років, до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується показаннями ряду свідків, зокрема з числа родичів покійної ОСОБА_4 .

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, встановити факт його проживання понад 10 років однією сім`єю з ОСОБА_4 до дня її смерті та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 08.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від представника відповідача надійшов відзив у якому вона просила залишити позовну заяву без задоволення. Зазначає, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Вказує, що позивачем не доведено, ведення ним разом із ОСОБА_4 спільного господарства, наявність спільного бюджету та існування взаємних прав та обов`язків , а тому позовна заява до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, судові витрати позивач просив залишити за ним.

Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитаних в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи та наданні сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.06.2013.

06.11.2020 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Вовчук М.В. заведено спадкову справу № 29/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Із матеріалів спадкової справи випливає, що її заведено за заявою ОСОБА_1 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у зв`язку з недоведеністю його права на спадкування за законом першої черги.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20) дійшов правого висновку про те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Так, допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суду пояснили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знають давно, зазначили, що вони проживали разом тривалий час, а саме більше 10 років у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, несли спільні витрати по утриманню квартири.

Крім цього свідок ОСОБА_7 , який є двоюрідним братом ОСОБА_4 , суду повідомив що не претендує на належне його сестрі майно, оскільки квартира була придбана спільно з ОСОБА_1 , останній разом з ОСОБА_4 провели ремонт та оздоблення квартири, а також несли спільні витрати щодо цього.

Положеннями ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, зокрема доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі належним чином оцінених доказів у справі, суд встановив, що ОСОБА_1 ніс витрати на утримання квартири, а саме оплачував комунальні послуги, в подальшому поніс витрати на поховання ОСОБА_4 .

Відтак, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання позивача з ОСОБА_4 понад 10 років є доведеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишила, а отже спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Спадкова справа № 29/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена за заявою ОСОБА_1 . Доказів прийняття спадщини іншими спадкоємцями суду не представлено.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на спадкове майно в позасудовому порядку.

Відтак, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити, встановити факт проживав позивача однією сім`єю з ОСОБА_4 понад 10 років та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 12-13, 76, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1261 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 26, 74 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 понад 10 років проживав однією сім`єю з ОСОБА_4 , до дня її смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 40,2 кв.м., житловою площею - 30,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: Луцька міська рада (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк, );

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта