Справа № 482/1508/21
Номер провадження 2/482/22/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., секретар судового засідання Єфімова О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування позову вказала, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 - її сина, який до 21.11.2019 року проживав у цьому будинку.

Проте, відповідач з 21.11.2019 року не проживає у вказаному житловому будинку, так як з цього часу був затриманий і за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02.02.2021 р. засуджений до 8 років позбавлення волі.

Посилаючись на те, що відповідач, який є членом її сім`ї, у належному їй житловому будинку не проживає у зв`язку із засудженням до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з 21.11.2019 р. р., тобто більше 1 року, просить про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 , який утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор Миколаївської області», правом взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що йому було роз`яснено судом, не скористався. Відзиву на позов не направив.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (довідка виконавчого комітету Новоодеської міської ради №5875 від 19.08.2021 р.).

За даними довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради №5875 від 19.08.2021 р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , який є сином позивача.

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02.02.2021 р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням, призначеним вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.05.2020 р. за ч.3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць з конфіскацією усього належного йому майна на користь держави.

Зараховано засудженому ОСОБА_2 у строк відбування покарання за цим вироком відбуте ним покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.05.2020 р. з моменту затримання (21.11.2019 р.) по час набарання вироком суду законної сили (10.11.2020 р.).

Ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, діти наймача. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наслідки вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті передбачені ч. 2 ст. 107 ЖК України, в силу якої у разі такого вибуття договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно з роз`ясненнями п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, відповідно до ст.. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Підтвердженням вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

За положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Проте, доказів того, що відповідач вибув з зареєстрованого місця проживання саме у зв`язку із добровільною зміною свого постійного місця проживання суду позивачем не надано.

Сам по собі факт засудження відповідача вироком суду до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць та відсутність його за зареєстрованим місцем проживання у житловому будинку, власником якого є мати відповідача - позивач, з моменту застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є підставою вважати, що відсутність відповідача за зареєстрованим його місцем проживання повязана із доьровільною зміною ним місця проживання.

Посилання позивача на положення ст.. 405 ЦК України у позові, тобто наявність тих обставин, що відповідач без поважних на те причин не проживає у будинку позивача більш як 1 рік, з урахуванням вищевикладеного в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження, що є підставою відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне рішення складено 28 лютого 2022 року.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І. ДЕМІНСЬКА