Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1541/21

04 лютого 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Битківського Л.М.,

з участю: секретаря Остапишин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Богородчанський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Богородчанський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2021 року ним було отримано постанову головного державного виконавця Богородчанського відділу ДВС Здерко М.М. про відкриття виконавчого провадження № 67570101 з якої видно, що приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за заявою АТ КБ «Приват Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить йому ( ОСОБА_1 ) на праві власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, стягнути 2 235 247,78 гривень боргу. Позивач зазначає, що дійсно між ним та АТ КБ «Приват Банк» 26 лютого 2008 року було укладено договір №IFIWGK00000285 на суму 29 830,00 доларів США, згідно умов якого банк надав послуги шляхом видачі готівкових коштів розміром 24 000,00 доларів США - на купівлю домоволодіння та 5 830,00 доларів США на сплату строкових платежів. Позивач підтверджує факт отримання ним зазначених коштів та зазначає, що протягом чотирьох років з моменту укладення даного договору ним сплачувалися кошти згідно графіку погашення. Однак збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки за договором призвело до не спроможності сплати чергових платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Повідомив, що відповідач звертався до нього ( ОСОБА_1 ) із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним договором, і в процесі розгляду даної справи було призначено судово-економічну експертизу для визначення суми заборгованості. Рішенням Богородчанського районного суду від 02 жовтня 2015 року у справі № 338/1517/14-ц в позові відмовлено за недоведеністю вимог. Представником ПАТ КБ «Приват Банк» на вказане рішення подано апеляційну скаргу, однак ухвалою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав несплати судового збору. Черговий спір між сторонами виник 10 квітня 2018 року, коли приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача 61867,32 доларів США, що становить 1612880,92 грн заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року № IFIWGK00000285 та 1800 грн витрат за вчинення виконавчого напису. На підставі цього виконавчого напису Богородчанським районним відділом ДВС було відкрито виконавче провадження, що змусило його звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису №2240 від 10.04.2018 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. таким, що не підлягає виконання. За результатами зазначеного позову 30 жовтня 2018 року Богородчанським районним судом постановлено рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 2240, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року № IFIWGK00000285 у сумі 61867,32 доларів США, що становить 1612880,92 грн та 1800 грн витрат за вчинення виконавчого напису.

На підставі наведеного зазначає, що оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні нотаріальної дії нотаріус порушив вимоги закону та не переконався у безспірності заборгованості. Крім того зазначає, що відповідач не мав права звертатися до третьої особи (приватного нотаріуса), а останній не мав права вчиняти виконавчий напис, на підставі якого він ( ОСОБА_1 ) фактично позбавляється житла.

В судове засідання позивач не з`явився. Подав клопотання у якому просив судове засідання проводити у його відсутності. У підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та понесені витрати на послуги адвоката.

Представник відповідача АТ КБ «Приват Банк» та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Богородчанський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву, а також письмових пояснень суду не надавали.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду направила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зважаючи на той факт, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 липня 2019 року приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2040, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 26.02.2008 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Любінець О.П. за реєстровим №545, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приват Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, у розмірі: 25 087,42 доларів США - заборгованість за кредитом; 20 611,93 доларів США заборгованість за відсотками; 593,15 долари США комісія; 36 814,31 доларів США- пеня, що всього становить 83 106,81 доларів США, що за курсом НБУ на 22.04.2019 року (один долар США дорівнює 26,85397 гривень) становить 2 231 747 гривень 78 копійок. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису становлять 3 500 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, становить 2 235 247 гривень 78 копійок. Строк, за який проводиться стягнення, - 11 років 1 місяць 27 днів, асаме з 26.02.2008 року по 22.04.2019 року.

За заявою АТ КБ «Приват Банк» 18 листопада 2021 року головним державним виконавець Здерко М.М. Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» на нерухоме майно будинок. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, стягнути 2235247,78 грн боргу.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду від 02.10.2015 року у справі № 338/1517/14-ц, яке набрало законної сили 30.11.2015 року, у позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за недоведеністю позовних вимог. У цій справі позивач оспорював суму заборгованості. Однак, відповідач нотаріуса про таке рішення не повідомив і заявив про стягнення боргу із включенням до нього додаткового періоду та просив стягнути заборгованість за період з 26.02.2008 року по 22.04.2019 року.

Також слід зазначити, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2018 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 2240, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року № IFIWGK00000285 у сумі 61867,32 доларів США, що становить 1612880,92 грн та 1800 грн витрат за вчинення виконавчого напису.

Статтями 15, 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису містить Порядок (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У виконавчому написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення становить 11 років 1 місяць 27 днів, тобто ймовірно поза межами трирічного строку, що може свідчити про порушення строку позовної давності.

Також, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи відповідач АТ КБ «Приват Банк» нотаріуса не повідомив про рішення Богородчанського районного суду від 02.10.2015 року у справі № 338/1517/14-ц, яке набрало законної сили 30.11.2015 року, у позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFIWGK00000285 відмовлено за недоведеністю позовних вимог. У цій справі позивач оспорював суму заборгованості. Тобто, виконавчий напис нотаріусом було вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача.

На думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на викладене, оскільки судом встановлено, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, який зроблено АТ КБ «Приват Банк» одноособово без урахування думки та позиції позивача, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги про зобов`язання Богородчанський відділ ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) скасувати видану постанову про відкриття виконавчого провадження №67570101 від 18 листопада 2021 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Богородчанський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у даній справі має процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, третя особа без самостійних вимог на предмет спору в особі Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) має стосовно предмета спору непрямий юридичний інтерес, оскільки не є суб`єктом спірного матеріального правовідношення, а перебуває з однією із сторін у процесі в таких правовідносинах, які можуть змінитися в результаті винесеного рішення суду в спорі між сторонами.

За таких обставин, відсутні правові підставі для зобов`язання Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вчинити певні дії, оскільки в межах позовного провадження спір безпосередньо стосується двох суб`єктів позивача і відповідача.

Суд вважає, що вірним способом захисту порушеного права позивача є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №67570101 від 18 листопада 2021 року.

Тож, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_1 надано суду копію талону №695066 від 01.12.2021 року за сплату юридичних послуг вартість яких становить 1500 грн.

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, суд вважає, що з АТ КБ «Приват Банк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 1500 грн витрат за надані адвокатом юридичні послуги.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму судового збору в розмірі 908 гривень.

На підставі наведеного, Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 липня 2019 року приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 2040, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, стягнути 2235247,78 грн боргу

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору та 1500 грн понесених витрат за надані адвокатом юридичні послуги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Битківський