Справа № 545/2599/21
Провадження № 2/545/161/22
"22" лютого 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Артеменко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.04.2021 року о 01 год. 35 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 у с. Макухівка Полтавського району Полтавської області, по вул. Шевченка не вибрала безпечної швидкості та допустила зіткнення з огорожею по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві приватної власності. Винною у скоєнні ДТП, згідно з постановою суду, є відповідач. Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 13 827,39 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати.
У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала; згідно з ч.11 ст. 128 ЦПК України викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та вважається такою, що повідомлена належним чином.
За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_2 17.04.2021 року о 01 год. 35 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Макухівка Полтавського району Полтавської області, по вул. Шевченка не вибрала безпечної швидкості та допустила зіткнення з огорожею по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу. У результаті ДТП автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , огорожа та ворота отримали пошкодження.
Згідно з постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.05.2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.13).
Згідно зі ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08.2003 року власником жилого будинку «А-1», жилою площею 21,70 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літня кухня «Д», сарай «Д», погріб «д», погріб «б», огорожа №1, які знаходяться в АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.11).
Витрати, які поніс позивач щодо відновлювального ремонту огорожі, становлять у розмірі 13 827,39 грн. (а.с.16-18).
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданнІ зазначила, що знайома з позивачем. У ніч з 16.04.2021 року на 17.04.2021 року була у гостях у сім`ї ОСОБА_1 . Вночі прокинулася від шуму, коли вийшла з будинку, побачила легковий автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , що в`їхав у ворота та огорожу (зніс стовпчик), у якому перебували чоловік та жінка, яка знаходилася у стані алкогольного сп`яніння. Чоловік просив не викликати поліцію, проте поліцію викликали та щодо ОСОБА_2 склали протокол про адміністративне правопорушення. Позивач за власні кошти відремонтував паркан. Їй відомо, що будь-яких відшкодувань від ОСОБА_2 не надходило.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Враховуючи викладене, з урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн. є розумним та обґрунтованим.
Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди сплачений судовий збір у розмірі 1816 грн.
Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263,265,280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 13 827,39 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судовий збір у розмірі 1816 грн., всього 25 643,39 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк