Провадження № 2/161/1232/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ) про виділ частки з житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Позивачу належить 53/100 частки цього будинку, а відповідачу - 47/100.

Між сторонами тривалий проміжок часу склався порядок користування цим будинком, який фактично розділений на дві окремі квартири.

Минулий власник частини будівлі, що зараз належить позивачу, у 80-90 роках здійснив добудову своєї частини, в наслідок чого вона збільшилася у площі, але розмір ідеальних часток сторін у домоволодінні, визначений у правовстановлюючих документах, лишився незмінним.

Посилаючись на вищевикладене, а також положення ч.4 ст.357 ЦК України, позивач просить суд виділити йому в натурі 53/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 згідно висновку №0-9 від 28 квітня 2021 року (варіант №1).

Позивач в судове засідання не прибув, але його представник у письмовій заяві позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву та не з`явився у судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2005 року позивач придбав у ОСОБА_3 53/100 житлового будинку за номером АДРЕСА_2 . Наразі нумерація та назва вулиці змінена та житловий будинок має адресу АДРЕСА_1 .

Згідно даних інвентаризаційної справи на житловий будинок, він побудований до 1939 року, його житлова площа станом на 1979 рік становила 60,9 кв.м. (а.с.3 інвентаризаційної справи).

У 1951 році право власності на цей будинок набув громадянин ОСОБА_4 (а.с.14 інвентаризаційної справи).

Листом виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 24 серпня 1979 року №1059-9, громадянну ОСОБА_4 надано дозвіл на дарування частки будинку (2 кімнати житловою площею 26,8 кв.м), громадянину ОСОБА_5 . Вказане дарування частки у розмірі 47/100 будинку було оформлено договором від 30 серпня 1979 року (а.с.15-19 інвентаризаційної справи).

Отже, починаючи з 30 серпня 1979 року спірний будинок належав на праві спільної часткової власності, з яких 47/100 належало ОСОБА_5 , а 53/100 - ОСОБА_4 ,

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , на підставі свідоцтв на спадщину по закону від 16 травня 1987 року, 15 травня 1987 року, 28 квітня 1987 року, 53/100 будинку перейшло у власність громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Далі, 28 жовтня 1987 року, згідно договору купівлі-продажу, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продали належу їм 53/100 частку будинку ОСОБА_3 (а.с.51-52 інвентаризаційної справи).

Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 23 липня 1990 року №305, ОСОБА_3 погоджено проведення добудови до частини власного житлового будинку, із збільшенням житлової площі на 20,7 кв.м. (а.с.79 інвентаризаційної справи).

11 травня 1998 року, у зв`язку зі смертю власника 47/100 часток житлового будинку ОСОБА_5 , його частка перейшла у власність громадянки ОСОБА_9 (а.с.89 інвентаризаційної справи).

17 вересня 2005 року ОСОБА_3 відчужив 53/100 частки свого будинку на користь ОСОБА_1 (позивача) (а.с. 105-106 інвентаризаційної справи).

23 листопада 2005 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину, право власності на 47/300 будинку набула ОСОБА_10 , а на 94/3000 будинку - ОСОБА_9 (а.с.180 інвентаризаційної справи).

Далі, 01 серпня 2006 року, на підставі договору дарування та свідоцтв про право на спадщину, співвласниками 47/100 частин будинку значилися ОСОБА_11 (47/300), ОСОБА_12 (47/300), ОСОБА_2 (47/300) (а.с.196 інвентаризаційної справи).

В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 03 серпня 2006 року та 29 липня 2008 року, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відчужили свої частки на користь ОСОБА_2 , таким чином останньому стало належати 47/100 частин будинку (а.с.197, 217 інвентаризаційної справи).

Отже, станом на день подання цього позову та розгляду справи по суті, власником 53/100 частин будинку є позивач у справі, а 47/100 - відповідач. При цьому з матеріалів інвентаризаційної справи слідує, що ще з 1990 року між співвласниками будинку склався фактичний порядок користування своїми частками будинку, а колишньому співвласнику 53/100 будинку, яка наразі належить позивачу, наданий дозвіл на добудову своєї частини будинку, яку він в подальшому і здійснив.

Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 грудня 2009 року серії ЯИ №794419, сторонам у відповідних частках (53/100 та 47/100) належить на праві спільної часткової власності земельна ділянка з кадастровим номером :21:033:0028, що безпосередньо знаходиться під спірним будинком.

Надаючи свою оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 ЦК України.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з наведених положень закону, учасники права спільної часткової власності мають рівні права в здійсненні права власності на належну їм частку відповідно до її розміру, однак визначальним є технічна можливість такого поділу в натурі.

Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 N 55Ю, зокрема пунктів 1.2, 2.1, 2.4 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В даному випадку позивач на власне замовлення провів судову інженерно-технічну експертизу від 16 квітня 2021 року, в якій судовий експерт запропоновував два варіанти поділу будинку та земельної ділянки, обидва з яких передбачають відхилення від ідеальних часток в сторону збільшення на користь позивача, з виплатою відповідної грошової компенсації на користь відповідача.

Визначаючи варіант поділу будинку суд враховує приписи частини четвертої статті 357 ЦК України, якими передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Як вже зазначалося судом вище, колишній співвласник 53/100 частки будинку, яка наразі належить позивачу, у 1990 році отримав дозвіл на добудову своєї частини будинку і він її фактично завершив, збільшивши при цьому загальну площу будинку, за рахунок збільшення площі приміщення 1-1, та шляхом добудову до нього нового приміщення площею 20,1 кв.м. (1-2) (а.с.78-81)

При цьому, в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні заперечення іншого співвласника на таку добудову, або доказів скасування виданих у 1990 році дозвільних документів на таку добудову, отже вона, в розумінні ч.4 ст.357 ЦК України, не порушує права відповідача, як співвласника житлового будинку.

Таким чином, на підставі ч.4 ст.357 ЦК України, така добудова є особистою власністю позивача, а сама вона не змінює розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Враховуючи вищевикладене, а саме площу добудови позивача, яка збільшила загальну площу будинку більше ніж на 20 кв.м., суд не присуджує на користь відповідача грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки будинку, оскільки за обома варіантами площа такого відступу становить 7,5 та 3,3 кв.м., відповідно, що значно менше площі добудови позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, а також зважаючи на порядок користування спільним майном, який фактично склався між сторонами, суд вважає за необхідним виділити обом сторонам їх частки у спірному будинку та земельній ділянці відповідно до варіанту №1, запропонованого судовим експертом, адже такий варіант поділу буде відповідати інтересам обох сторін.

Також на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3 214,00 грн., витрат на проведення судової експертизи у розмірі 13 500,00 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.ст.141, 265, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з житлового будинку - задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку площею 0,0382 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :21:033:0028.

Виділити в натурі ОСОБА_1 належну йому на праві власності частку у розмірі 53/100 в житловому будинку АДРЕСА_1 з господарсько-побутовими будівлями згідно варіанту №1 висновку судової інженерно-технічної експертизи №О-9 від 16 квітня 2021 року, яка виконана судовим експертом ОСОБА_13 , а саме: коридор 1-1, кімната 1-2, санвузол 1-3, кладова 1-4, кухня 1-5, кімната 1-6, ганок а3, відкрита веранда а5, сарай Б-1, погріб б, 53/100 огорожі 1-2, 53/100 огорожі 3-6,

Виділити в натурі ОСОБА_1 належну йому на праві власності частку у розмірі 53/100 в земельній ділянці площею 0,0382 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :21:033:0028, згідно варіанту №1 висновку судової інженерно-технічної експертизи №О-9 від 16 квітня 2021 року, яка виконана судовим експертом ОСОБА_13 , а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 187 кв.м. (на плані №3 межі синім кольором).

Виділити в натурі ОСОБА_2 належну йому на праві власності частку у розмірі 47/100 в житловому будинку АДРЕСА_1 з господарсько-побутовими будівлями згідно варіанту №1 висновку судової інженерно-технічної експертизи №О-9 від 16 квітня 2021 року, яка виконана судовим експертом ОСОБА_13 , а саме: кухня 2-1, кладова 2-2, кімната 2-3, кімната 2-4, кімната 2-5, ганок а2, льох а4, сарай В-1, 47/100 огорожі 1-2, 47/100 огорожі 3-6.

Виділити в натурі ОСОБА_2 належну йому на праві власності частку у розмірі 47/100 в земельній ділянці площею 0,0382 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :21:033:0028, згідно варіанту №1 висновку судової інженерно-технічної експертизи №О-9 від 16 квітня 2021 року, яка виконана судовим експертом ОСОБА_13 , а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 113 кв.м. (на плані №3 межі зеленим кольором).

Виділити у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 30,00 кв.м. (на плані №3 межі червоним кольором) із земельної ділянки площею 0,0382 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :21:033:0028, згідно варіанту №1 висновку судової інженерно-технічної експертизи №О-9 від 16 квітня 2021 року, яка виконана судовим експертом Охремчуком Олександром Овксентійовичем.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 214,00 грн. (три тисячі двісті чотирнадцять гривень), витрати на проведення судової експертизи у розмірі 13 500,00 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот гривень), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 01 березня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк