Справа № 462/2177/21
пр.№ 2/464/78/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2022 Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Чорна С.З.,

за участі секретаря судових засідань Шманькол О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на педмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, з врахуванням уточнень від 17.09.2021, в якому просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка») на його користь 35 146,51 грн. страхового відшкодування, пеню, індекс інфляції та 3 % річних в розмірі 3 251,25грн, стягнути із відповідача Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (далі ЛК АТП №1) на його користь 1 000 грн. франшизи, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 , перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем ЛК АТП №1, знаходячись при виконанні своїх трудових відносин, керуючи транспортним засобом марки «Електрон А18501», р.н. НОМЕР_1 (маршрутний автобус), на перехресті автодороги М11-Західний обхід, м.Львова, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не врахував її зміну, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, у результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження. 11.03.2020 постановою Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача ПрАТ «СК «Уніка» за полісом ОСЦПВ №АО/3768452, позивач звернувся до страхової компанії із заявами про ДТП та в подальшому про виплату страхового відшкодування. 09.04.2020 ПрАТ «СК «Уніка» було виплачено страхове відшкодування в сумі 27549,65 грн. 28.04.2020 він звернувся із заявою про перегляд страхового відшкодування з наданням звіту СПД ОСОБА_3 , однак підстав для доплати відповідач не вбачав. Оскільки згідно звіту №724/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу ринкова вартість автомобіля перевищує вартість відновлювального ремонту, просить стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» різницю між вартістю матеріального збитку та виплаченою сумою, що становить 35 146,51 грн. Окрім цього, оскільки відповідачем ЛК АТП №1 не відшкодовано суму франшизи просить її стягнути в судовому порядку. Окрім цього, оскільки після спливу 120 дня для виплати його страхового відшкодування, таке в повній мірі не було виплачене просить стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» 3% річних, пеню та інфляційні втрати.

Ухвалою від 19.05.2021 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача ПрАТ «СК «Уніка» 25.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Уніка», покликаючись на те, що страховою компанією виплачено страхове відшкодування позивачу згідно звіту, з урахуванням зносу та без урахування ПДВ в розмірі 28 549,65 грн. 1000 грн. франшизи сплачено позивачу. Щодо розрахунку розміру належного матеріального збитку наданого позивачем зазначає, що оцінювач провів огляд транспортного засобу без участі відповідачів, що є грубим порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідач вважає даний звіт неналежним доказом, однак якщо брати до уваги даний транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки ринкова вартість автомобіля перевищує вартість відновлювального ремонту. Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані визначалася Страховиком за допомогою оцінки на онлайн аукціоні з продажу автомобіля та така становить 91 890 грн. Навіть в такому випадку страхове відшкодування виплачене позивачу перекриває суму матеріального збитку. Позовні вимоги про стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат не підлягають задоволенню оскільки такі є похідними вимогами первісної вимоги. В разі задоволення позовних вимог просить застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені.

17.09.2021 від позивача до суду поступила відповідь на відзив та додатковий звіт №1108/21 до Звіту №724/20.

Позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі

Представники відповідачів ПрАТ «СК «Уніка» та ЛК АТП №1 у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2019 о 21.10год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Електрон А18501», р.н. НОМЕР_1 , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не врахував її зміну, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11.03.2020 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Із поліса ОСЦПВВНТЗ №АО/3768452 від 10.06.2019 вбачається, що цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема транспортного засобу марки «Електрон А18501», р.н. НОМЕР_1 , застрахована у відповідача ПрАТ «СК «Уніка».

Пошкоджений внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію тарнспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Згідно із повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду від 27.09.2019 представник ЛКП АТП №1 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка», повідомивши про дану ДТП.

25.09.2019 позивач звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №2990 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку, внаслідок пошкодження автомобіля марки «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_2 , без урахування ПДВ становить 28 549,65 грн.

Згідно із платіжним дорученням №146248 від 09.04.2020, ОСОБА_1 страховою компанією сплачено 27 549,65 грн. страхове відшкодування, без врахування франшизи 1000 грн.

Разом з тим, позивач вважає виплачену суму не достатньою для виплати страхового відшкодування.

Зокрема, згідно із звітом №724/20 про оцінку вартості розміру збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.04.2020 ринкова вартість автомобіля «Fiat Doblo» н.з. НОМЕР_2 становить 119 756,41 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 154 652,26грн.

Згідно додаткового звіту №1108/21 до звіту №724/20 ринкова вартість автомобіля «Fiat Doblo» н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 56 060,25 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із врахуванням вищевказаних норм та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що на відповідача ПрАТ «СК «Уніка» покладено відповідальність за страховим випадком, який мав місце 25.09.2019 заподіяну майну, а відтак із відповідача ПрАТ «СК «Уніка» слід стягнути на користь позивача різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди з врахуванням виплаченої суми страхового відшкодування (27 549,65грн.), що становить 35 146,51 грн.

Наданий позивачем звіт стороною відповідача не спростовано, клопотань про призначення експертизи щодо визначення вартості залишків автомобіля заявлено було.

Щодо позовної вимоги, пред`явленої до відповідача ЛК АТП №1, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування.

Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду.

У відповідність до вимог ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 3768452 розмір франшизи складає 1000 гривень.

Оскільки винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2 , перебував з відповідачем ЛК АТП №1 у трудових відносинах та дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання ним трудових обов`язків, із відповідача ЛК АТП №1 слід стягнути розмір франшизи в сумі 1 000грн.

Щодо стягнення пені, індексу інфляцій та трьох відсотків річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

А тому у позивача виникає право звернутися до суду з позовам в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 545/2810/18 від 03 лютого 2021 року.

Згідно п.36.2 ст.36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з пунктом Пунктом 35.1 ст.35 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.5. ст.36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У відповідності до п.35.1 ст.35, п 36.2 ст. 36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховику надано 120 днів для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати його.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Також, страховик несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до даних роз`яснень у п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач ПАТ СК "Уніка" несвоєчасно виконав зобов`язання, а саме з моменту отримання заяви позивача про виплату страхового відшкодування, на протязі 120 днів не здійснив виплату страхового відшкодування, а тому з 16.07.2020 нараховуються штрафні санкції до 31.12.2020.

Відтак, з відповідача ПАТ СК «Уніка» на користь позивача слід стягнути пеню, індекс інфляції, 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 16.07.2020 по 31.12.2020 в сумі 3 251,25 грн.

Окрім цього, клопотання представника відповідача ПрАТ «СК «Уніка» щодо застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені, суд не приймає до уваги, оскільки такий відповідно до ст.258 ЦК України позивачем не пропущено.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, слід зазначити таке.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Із врахуванням вищенаведеного, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені позивачем витрати за проведення звіту №724/20 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та додаткового звіту №1108/21 в розмірі 2700 грн.

Окрім цього, з відповідачів Львівського комунального автотранспортного підприємства №1та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесений ним судовий збір.

На підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 549, 625, 992, 1187, 118 ЦК України та керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на педмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути із Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 на користь ОСОБА_1 1 000 грн. франшизи.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»на користь ОСОБА_1 35 146,51 грн. страхового відшкодування та 471,00 грн. 3 %річних, 1 885,99 грн. пені, індекс інфляції 894,26 грн.

Стягнути із Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 454,00 грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 154,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівське комунальне автотранспортне підприємства №1, , м.Львів, вул.Грунтова, 1Б.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , м.Київ, вул.Олени Теліги, 6В.

Третя особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

Суддя С.З. Чорна