Справа № 496/3298/20
Провадження № 2/496/460/22
У Х В А Л А

25 лютого 2022 рокусуддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Громадська організація «СТ «Південний» про визнання дій неправомірними та скасування рішення Нерубайської сільської ради №944-VI від 14.07.2015 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.07.2020 року №800,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Біляївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Громадська організація «СТ «Південний» про визнання дій неправомірними та скасування рішення Нерубайської сільської ради №944-VI від 14.07.2015 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.07.2020 року №800.

23 лютого 2022 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить суд: 1) накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0590 га (у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження - 0,0590 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер - :03:001:2192, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 2) заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь - яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь - які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо земельної ділянки, площею 0,0590 га (у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження - 0,0590 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер - :03:001:2192, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 3) заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , та будь-яким фізичним чи юридичним особам проведення будь-яких монтажних та/або будівельних робіт, розміщення будь-якої монтажної та/або будівельної техніки, розміщення будь- яких будівельних матеріалів, приладів, спеціальної або будівельної техніки, вести будівельні роботи на земельній ділянці, площею 0,0590 га (у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження - 0,0590 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер - :03:001:2192; 4) заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , та будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які дії по демонтуванню споруди та будь-які інші дії щодо будівель та споруд: фундаменту будинку, колодязя та інших, які знаходяться на земельній ділянці, площею 0,0590 га (у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження - 0,0590 га), які він не купував, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер - :03:001:2192.

Заява обґрунтована тим, що з 2012 року позивач добросовісно користується спірною земельної ділянкою, обробляє її, використовує для вирощування саджанці дерев та кущів на замовлення, городини, сплачує членські внески. З липня 2020 року, після того як ОСОБА_2 придбав земельну ділянку, позивач фактично позбавлена доступу до земельної ділянки. Усі поліпшення, які здійснені позивачем зараз перебувають у ОСОБА_2 . Він знищив більше 150 одиниць 2-3 річних садженців дерев та кущів, що завдало позивачу значної матеріальної шкоди. Не зважаючи на подану позовну заяву ОСОБА_2 продовжує забудовувати земельну ділянку. Позивач вважає, що такі дії ОСОБА_2 у разі задоволення позовної заяви судом у майбутньому створить останній перешкоди у виконанні рішенні суду або взагалі позбавлять можливості повернути в користування земельну ділянку. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме таких видів забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаною заявою.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд вважає, що в заяві про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таким чином, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на позивача.

У заяві позивач вказує, що з липня 2020 року, після того як ОСОБА_2 придбав земельну ділянку, позивач фактично позбавлена доступу до спірної земельної ділянки. Усі поліпшення, які здійснені позивачем зараз перебувають у ОСОБА_2 . Він знищив більше 150 одиниць 2-3 річних садженців дерев та кущів, що завдало позивачу значної матеріальної шкоди. Не зважаючи на подану позовну заяву ОСОБА_2 продовжує забудовувати земельну ділянку. Позивач вважає, що такі дії ОСОБА_2 у разі задоволення позовної заяви судом у майбутньому створить останній перешкоди у виконанні рішенні суду або взагалі позбавлять можливості повернути в користування земельну ділянку. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження намірів відповідача ухилятися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що вказані обставини справи, які мають важливе значення для справи, можуть бути з`ясовані лише у судовому засіданні, у зв`язку з чим, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Так, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, на підтвердження вказаних позивачем обставин жодних доказів не надано.

Керуючись ст. ст.150-153, 187, 274, ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Громадська організація «СТ «Південний» про визнання дій неправомірними та скасування рішення Нерубайської сільської ради №944-VI від 14.07.2015 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.07.2020 року №800 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2022 року.

Суддя О.П. Галич