233 № 233/5307/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Ситюк А. С., позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про надання матеріальної допомоги»,

У С Т А Н О В И В:

22.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: «стягнути (зобов`язати) з відповідача на її із сином користь 2.500 грн щомісячно у зв`язку з тяжким матеріальним становищем (до досягнення дитиною) 6-річного віку».

Представник відповідача адвокат Коломоєць І. В. подала відзив на позов з обґрунтуванням незгоди із позовом (а.с.67), пославшись на таке:

1.Відсутнє право вимоги. За приписами ч.1 ст.2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В позові відсутнє порушене право позивачки, чи які її інтереси мають бути захищенні.

2.Позивачка вказує на неможливість знайти роботу, яка б підходила під графік дитячого садочку. Однак не надано доказів перебування її на обліку в центрі зайнятості, того, що дитина відвідує дитячий садок та заочного навчання. Аліменти відповідач сплачує, наразі працевлаштований - військова служба, отримує заробітну платню, з якої утримуються аліменти.

3.Від дитини відповідач не відмовлявся, не є наркоманом, працює. Образи на його адресу, пов`язані з помстою за невдале сімейне життя.

4.Норма статті 76 СК України регулює правовідносини між колишнім подружжя, в разі набуття одним із них непрацездатного стану.

Згідно з п.2 ст.76 СК після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Доказів непрацездатного стану позивачки під час шлюбу чи протягом одного року після його припинення не надано. Доказів інвалідності також не надано.

5.Доказів того, що позивачка потребує матеріальної допомоги, не надано. Не надані доходи членів сім`ї, які проживають з позивачкою.

6.Доказів того, що відповідач може її надавати, також відсутні.

7.Згідно з п.4 ст.76 СК, якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку із розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, дружина може надавати матеріальну допомогу.

Доказів неможливості позивачці отримати освіту, працювати та зайняти відповідну посаду, не надано. Окрім того, позивачкою зазначено, що вона продовжує заочне навчання, що свідчить про початок такого навчання під час шлюбу.

8.Позивачка просить видати судовий наказ, що не передбачено в позовному провадженні цивільно-процесуальним кодексом.

9.Позивачка просить «видати судовий наказ про стягнення матеріальних витрат ОСОБА_2 на утримання дружини». Не зрозумілим є, яких витрат, в якому розмірі, за який період, чиєї дружини.

10.Не надано доказів проживання дитини з позивачкою. Додана довідка про склад сім`ї видана 02.07.2019, тобто є застарілою.

11.Позивачем не сплачено судовий збір за подання позову. Згідно з п.1 ст.187 ЦПК суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Тому, вважає, позов належить залишити без руху та на підставі зазначеного у задоволенні позову відмовити.

Позивачка подала відповідь на відзив (а.с.72), в якому послалася на таке:

У позовній заяві вона просить відповідача надавати матеріальну підтримку їй як колишній дружині та її сину, так як вона є непрацездатною особою у зв`язку з вихованням дитини без участі батька, який не сплачує аліменти і злісно не виконує рішення суду.

Наразі вона перебуває на обліку у центрі зайнятості, навчається, дитина відвідує дитячий садок.

Відповідач на протязі 3-х років дитиною не цікавиться, не спілкується з сином, аліменти не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів з 01.01.2021, знаходиться в реєстрі боржників з травня 2021 р., через вживання амфетамінів у нього були постійні проблеми з наркотиками, що є очевидним з судових рішень №332/3153/15, №827/1375/2012.

Непрацездатною вона стала саме у шлюбі, після народження дитини перебувала у декретній відпустці, наразі ніяких доходів не має, а доходи членів її сім`ї сторони відповідача ніяким чином не стосуються. Перебування її поряд із сином, виховання його нею виключно самостійно без допомоги відповідача не надало їй змогу отримати вищу освіту, а доводи відповідача, що вона почала навчання під час шлюбу, є неправдивими. Так, вони розлучені з 07.05.2020, а заочне навчання вона продовжила з 01.09.2020.

Її доход не є мінімальним, а тому вона просить матеріальної допомоги від відповідача, який в змозі її надати, так як обіймає високооплачувану посаду.

06.12.2021 відкрите провадження у цивільній справі №233/5307/21 за дійсним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.52).

Судовою ухвалою від 22.02.2022 клопотання сторони позивача про зупинення провадження у справі залишено без задоволення (а.с.97).

У судовому засіданні позивачка підтримала позов за наведених у позовній заяві підстав, пославшись на те, що вона є непрацездатною, оскільки не працює, їхня з відповідачем дитина хворіє, відповідач обов`язку по утриманню дитини не виконує, аліменти не сплачує, тож вона потребує додаткової матеріальної допомоги.

Відповідач, представник відповідача адвокат Коломоєць І. В., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків:

З 23 березня 2018 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому у Костянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 54, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № НОМЕР_1 (а.с.15), який рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.05.2020 було розірвано (а.с.34-35). Рішення набрало законної сили 06.08.2020.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8,39).

Дитина сторін проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника №1» за №2039 від 21.10.2021 (а.с.44).

09 жовтня 2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області у цивільній справі №233/4686/19 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 липня 2019 року до повноліття дитини (а.с.96а).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.12.2019 у цивільній справі №233/4687/19 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку стягувалися аліменти на її утримання щомісяця в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від його заробітку (доходу). Наразі дитина сторін досягла трирічного віку.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з такого:

Як на підставу заявлених позовних вимог позивачка посилається на ст.ст.75,76 ч.4 СК України.

Статтею 75 СК України врегульоване право одного з подружжя на утримання, зокрема:

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч.1). Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.2). Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи (ч.3). Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4).

Положеннями статті 76 СК України визначено право на утримання після розірвання шлюбу, зокрема:

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (ч.1). Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу (ч.2). Якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу (ч.4).

Наявність підстави, передбаченої статтею 75 СК України, позивачкою не доведена: вона не є особою, що досягла пенсійного віку, встановленого законом, або особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Тож спірні правовідносини не регулюються положеннями зазначеної норми права.

Щодо підстави, передбаченої ч.4 ст.76 СК України:

Та обставина, що позивачка не мала можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що за приписами наведеного закону має істотне значення і дає підстави на утримання після розірвання шлюбу, нею також не доведена.

Також позивачка посилається на ту обставину, що її дитина часто хворіє, тож потребує матеріальної допомоги.

Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ч.1). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2).

Обставина щодо потреби дитини сторін у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивачкою також не доведена.

Злісне ж невиконання відповідачем покладеного на нього судовим рішенням обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, як зазначає позивачка, як і обставина перебування позивачки на обліку у центрі зайнятості, навчання, самостійного виховання нею дитини, не є законодавчо визначеною підставою для утримання відповідачем позивачки після розірвання шлюбу і покладення на відповідача обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину.

Щодо вимоги стягнення утримання до досягнення дитиною сторін шести років:

Згідно зі статтею 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2). Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років (ч.3). Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4). Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6).

Про те, що дитина сторін має вади фізичного або психічного розвитку, що є підставою для права на утримання від чоловіка дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною шести років, позивачкою не зазначено.

За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою обставини, за якими на відповідача має бути покладений обов`язок як по її утриманню, так і обов`язок участі у додаткових витратах на дитину, не доведені.

Тож позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 )

«про надання матеріальної допомоги» залишити без задоволення.

Повний текст судового рішення складено 04.03.2022.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя