Провадження № 2/201/760/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.№ 4-11).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.10.2021р. позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№74).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в позовній заяві посилався на те, що на примусовому виконанні у Новокодацькому ВДВС у м. Дніпрі ПСМУЮ МЮ (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 61432718 з примусового виконання вимоги № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р., про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Дніпропетровській області заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, недоїмки та штрафу у розмірі 21 030грн. 90коп. В ході проведення виконавчих дій було накладено арешт на рахунки та списано з рахунків позивача кошти - 21 030грн. 90коп.- суму боргу на користь ГУ ДФС у Дніпропетровській області; 2 103грн. 09коп. - виконавчого збору; 238грн. 28коп. - витрат на проведення виконавчих дій. Позивачем було оскаржено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду дії відповідача та у справі № 160/6368/20 було ухвалено рішення від 18.09.2020р. яким визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування суми боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 29 293грн. 44коп., визнано протиправними та скасовано вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки); зобов`язано відповідача вчинити дії щодо коригування даних (показників) інтегрованої картки позивача шляхом виключення нарахованого ЄСВ у розмірі 29 293грн. 44 коп. та закрити інтегровану картку платника ЄСВ позивача. Також рішенням суду було зобов`язано відповідача зняти позивача з обліку та внести відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. Однак, у повідомленні від 30.12.2020р. відповідач продовжує наполягати що позивач начебто має статус ФОП, оскільки відсутні відомості про припинення позивачем підприємницької діяльності і йому (позивачу) необхідно самостійно звернутися з заявою про припинення діяльності ФОП до ЄДР. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідачем не оскаржувалося та перебуває на примусовому виконанні. В результаті незаконних дій відповідача було накладено арешт на рахунки, за якими донька позивача отримувала пенсію по втраті годувальника, а також сам позивач тривалий час не міг користуватися власними рахунками та змушений був отримати кредитні кошти, за користування якими нараховувалися відсотки та комісія у розмірі 774грн. 70коп. Також неправомірні дії відповідача завдали позивачу душевних страждань, у зв`язку з чим він перебував на відповідному стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичною довідкою. Позивач просив стягнути майнову шкоду у розмірі 29 147грн. 97коп. та моральну шкоду у розмірі 20 000грн.

04.11.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - Кравченка М.В. (діє на підставі самопредставництва - а.с.№ 83), просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не є особою, яка набула майно позивача. З метою виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020р. у справі №160/6368/20, відповідачем було відкликано вимогу з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р. та зменшено автоматичні нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 30.12.2019р. у розмірі 29 293грн. 44коп. Відповідно до інформаційної системи податкового органу за 2020р. в інтегрованій картці платника податків відображені суми квартальних нарахувань з єдиного внеску, які нараховані в автоматичному режимі на загальну суму 8 495грн. 30коп. А отже, в інтегрованій картці платника податків по єдиному внеску обліковується переплата у розмірі 12 535грн. 60коп., а саме за рахунок коштів стягнених в межах виконавчого провадження. Також представник відповідача зазначив, що до положень про відшкодування шкоди не застосовуються положення цивільного законодавства, оскільки наявне спеціальне законодавство, а отже відшкодування шкоди має відбуватися виключно відповідно до положень ПК України. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено належними доказами завдання такої шкоди. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.№80-81).

17.11.2021р. в порядку ст. 179 ЦПК України суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що при відшкодування шкоди не є важливим отримано органом державної влади майно чи ні, а має значення саме неправомірність рішення, дій чи бездіяльності органу. Оскільки позивач отримав шкоду внаслідок незаконних дій відповідача, що встановлено рішення суду, саме відповідач має відповідно до положень ст. 1173 ЦК України відшкодувати завдану шкоду. Щодо відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, яким виносилися податкові вимоги та було безпідставно стягнуто кошти, він (позивач) був змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї доньки внаслідок списання його коштів, а також тривалого захисту свої прав, а тому перебував постійно в психологічному напруженні. Позивач вважає, що визначений ним розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності та справедливості, а тому просив задовольнити в повному обсязі заявлені позовні вимоги (а.с.№85-88).

01.12.2021р. в порядку ст. 180 ЦПК України суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача Кравченко М.В. просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень, представник зазначив, що у позивача обліковується переплата зі сплати єдиного внеску у розмірі 12 535грн. 60коп., яка була повернута позивачу 24.09.2021р. З метою виконання рішення суду від 18.09.2020р. позивача з 27.09.2021р. було знято з обліку в реєстрі страхувальників та закрито інтегровану картку платника єдиного внеску. На сьогоднішній день в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться позовна заява, в якій позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування йому суми боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2020р. у розмірі 8 495грн. 30коп. та зобов`язати внести відомості про відсутність у нього нарахувань з ЄСВ (а.с.№92-93).

В наданій до суду 22.02.2022р. заяві позивач зазначив, що отримавши заперечення відповідача, додаткових письмових пояснень подавати не буде та просив ухвалити у справі рішення (а.с.№95).

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Новокодацькому ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 61342718 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р., яка була винесена у відношенні ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості зі сплати ЄСВ, недоїмки та штрафу у розмірі 21 030грн. 90коп. (а.с.№14, 37).

В процесі примусового виконання, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та направлені запити про наявність джерел доходів боржника, виявлення його рахунків.

Даний факт підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк від 18.06.2021р., в якій зазначено, що арешт був накладений за запитом виконавчої служби згідно ВП № 61342718 від 25.02.2020р. та знятий 24.03.2020р. (а.с.№67, 68).

01.04.2020р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі (а.с.№12-13).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020р. у справі № 160/6368/20 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , визнані неправомірними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування суми боргу (недоїмки) з ЄСВ у розмірі 29 293грн. 44коп. Також визнано протиправними та скасовано вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки), в тому числі вимогу № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р. на суму 21 030грн. 90коп. Крім того, відповідача зобов`язано вчинити дії щодо коригування даних (показників) інтегрованої картки позивача шляхом виключення нарахованого ЄСВ у розмірі 29 293 грн. 44 коп., зобов`язано закрити інтегровану картку платника ЄСВ позивача, та зобов`язано зняти позивача з обліку та внести відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку (а.с.№39-42).

Задовольняючи позовні вимоги, Дніпропетровський окружний адміністративний суд в своєму рішенні посилався на положення ч.3 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка передбачає, що за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. У разі не провадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам - підприємцям не здійснюється.

З 13.11.2017р. по 13.02.2020р. позивач приймав участь у бойових діях та антитерористичній операції із забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.№41-42).

Листом від 30.12.2020р. № 119067/10/04-36-04-10-18 позивачу повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/6368/20 від 18.09.2020р., відповідачем проводиться підготовча робот щодо зменшення автоматично нарахованого єдиного внеску в період з січня 2017р. по грудень 2019р. у розмірі 29 293грн. 44коп. (а.с.№47-48).

Відповідно до положень ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність таких умов: неправомірні дії цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність всіх цих умов має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019р. у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Порядок відшкодування шкоди також передбачений і Податковим кодексом України, зокрема, статтею 114, відповідно до положень якої особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.

Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи.

У передбачених абзацом другим цього пункту випадках шкода понад встановлений розмір відшкодуванню не підлягає.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, може включати: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна платника податків, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати, понесені платником податку внаслідок протиправних рішень, дій чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, вартість додаткових робіт, послуг, додатково витрачених матеріалів тощо); документально підтверджені витрати, пов`язані з адміністративним та/або судовим оскарженням (крім сум, що підлягають відшкодуванню в порядку розподілу судових витрат згідно із процесуальним законодавством) незаконних (протиправних) рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (юридичний супровід, не пов`язаний із захистом, наданим адвокатом, відрядження працівників або представників платника податку, залучення експертів, отримання необхідних доказів, виготовлення копій документів тощо). Сума такого відшкодування не повинна перевищувати 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому приймається відповідне судове рішення або рішення іншого органу, у передбачених законом випадках.

Пунктом 128.1 ст. 128 Податкового Кодексу України визначено, що правопорушеннями вважаються протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди особі, чиї права порушені, відповідно до закону.

Тобто, усі протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих осіб та їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди відповідно до закону, вважаються податковими правопорушеннями податківців.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Податкового Кодексу України шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020р. встановлена протиправність дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 29 293грн. 44коп., визнана протиправною та скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р. на суму 21 030грн. 90коп. (а.с.№42).

Разом з тим, Дніпропетровським окружним адміністративним судом також встановлено, що позивач, стверджуючи про подачу у травні 2004р. заяви до виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Дніпропетровська щодо припинення його реєстрації, як суб`єкта підприємницької діяльності, не надав жодних доказів щодо припинення такої діяльності (а.с.№41 зв. ст.).

Під час розгляду даної цивільної справи, позивачем також не надано доказів припинення ним підприємницької діяльності до моменту винесення 17.05.2019р. вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11700/50/67.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004р., відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, подають державному реєстратору заяву для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру.

При цьому Закон не визначає граничного строку для проведення такого включення та не встановлює відповідальність у разі неподання державному реєстратору документів для включення до Єдиного державного реєстру, а тому фізичні особи - підприємці зареєстровані до 01.07.2004р., стосовно яких не проводилась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (в тому числі до створення Єдиного державного реєстру), не втратили статусу фізичної особи - підприємця.

З листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.12.2020р. № 119607/10/04-36-04-10-78 вбачається, що позивач перебував на податковому обліку у Новокодацькій ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області як ФОП з 01.04.2004р. (а.с.№49) та його зняття з обліку відбулося на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020р. (а.с.№39-42).

У постановах Верховного Суду від 08.05.2018р. у справі № 920/316/17 та від 21.12.2018р. у справі № 920/31/18 зазначено, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки, полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

В даній цивільній справі позивачем не доведено, що саме протиправні дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області стали причиною завданої йому майнової шкоди у розмірі 29 146грн. 97коп., тобто дії відповідача є тією обставиною, що знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками, що настали для позивача.

В обґрунтування наявності причинно-наслідкового зв`язку позивач посилається на встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020р. обставини, яким, зокрема, були визнані протиправними дії відповідача та винесену ним вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р.

Разом з цим, даним рішенням не було встановлено обставин завдання позивачу збитків протиправними діями відповідача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлено, що позивач не надав належних доказів припинення своєї діяльності як ФОП та визнання дій відповідача протиправними відбулося на підставі п. 9-2 ч. 2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Під час розгляду справи позивачем також не доведено, що відповідач на момент винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11700-50/67 від 17.05.2019р. був обізнаним про припинення позивачем своєї діяльності, як фізичної особи - підприємця, і при цьому, продовжував нараховувати позивачу єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування з 2017р. по четвертий квартал 2019р.

Отже відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що виключає відповідальність ГУ ДПС у Дніпропетровській області та не породжує обов`язку щодо відшкодування позивачу шкоди.

Отже в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відшкодування позивачу матеріальної шкоди, наявні підстави і для відмови у задоволенні позовних вимог, які стосуються відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Підводячи підсумок вищевикладеному, суд дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позивач при подачі позову за вимогами закону був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог йому відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908грн. (за ставками судового збору на 2021р.) компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1173 ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019р. у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18), постановами Верховного Суду від 08.05.2018р. у справі № 920/316/17 та від 21.12.2018р. у справі № 920/31/18, ст. 21, 114, 128 ПК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.