ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1009/22 Справа № 205/1586/19 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року про призначення експертизи

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради , Орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком , -

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради , орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.

12 серпня 2021 року до суду першої інстанції через засоби поштового відправлення надійшло клопотання ОСОБА_2 про призначення по справі судово -психологічної експертизи , проведення якої просила доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, та поставити на вирішення питання: «Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості матері ОСОБА_2 , вітчима ОСОБА_3 , батька, ОСОБА_1 , їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?»

Представник відповідача при зверненні до суду з вказаним клопотанням про призначення експертизи, уточнивши експертну установу, просив призначити проведення експертизи експертам Харьківського науково- дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради , орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, судово-психологічну експертизу , проведення якої доручено експертам Харьківського науково- дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса ,розташованого за адресою 61000, м.Харків, вул. Золочівська, 8А.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.. 384,385 КК України.

На вирішення експерта поставлено наступне питання:

«Яким чином сімейна ситуація , індивідуально-психологічні особливості матері ОСОБА_2 , вітчима ОСОБА_3 , батька - ОСОБА_1 , їх виховної поведінки впливають на емоційний стан , психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?»

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 , роз"яснити їй положення ст.. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухали та постановлення нової про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи особистими підписами в розписці про день та час розгляду справи, а також наявними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційною скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам , що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає можливість сторонам апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи « Серявін та інші проти України» « Проніна проти України» ) і з нею випливає , що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Порядок призначення судової експертизи врегульовано статтями 102 - 108 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, «Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз», затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з врахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Метою судово-психологічної експертизи є необхідність отримання об`єктивної, незацікавленої оцінки прийнятого рішення, вчиненої дії, вираженого напрямку, ефективності, здатності дати об`єктивну неупереджену і принципову оцінку конфлікту, суперечці, його предмету, вирішити загальні завдання за допомогою психологічних знань.

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у під експертної особи індивідуально-психологічних особливостей, рис, характеру, провідних якостей особистості, мотивотвірних чинників психологічного життя і поведінки, емоційних реакцій та станів, закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 року зазначено, що експертиза призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи, і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Зважаючи на те, що предмет спору у даній справі стосується визначення постійного місця проживання дитини, враховуючи насамперед інтереси самої дитини, (сприйняття нею подій, що відбувається навколо із врахуванням психологічних особливостей віку дитини, її відносин з кожним із батьків, встановлення психологічної сумісності дитини із кожним із батьків та вплив останніх на дитину), з`ясування даних обставин має важливе значення для правильного вирішення справи , зважаючи на те, що в даному випадку необхідне застосування спеціальних знань, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість клопотання сторони та необхідністю призначення у зазначеній справі вищевказаної експертизи.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що позивач погоджувався сплатити половину витрат на проведення експертизи у випадку задоволення питань позивача, оскільки дані обставини спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із клопотання позивача про відмову відповідачу у проведенні експертизи, адвокат позивача - Бровко О.О. зазначив, що витрати на проведення експертизи необхідно покласти на відповідача (а.с.163 зворот).

Також, колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо наявності висновку експерта № 20-5087 від 30.11.2020 року, що наданий Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз (т.2 а.с. 217-227), оскільки відповідач не приймала участі у проведенні даної експертизи.

Згідно ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк , експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експерту установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Таким чином право остаточного визначення експертної установи, яка буде проводити експертизу належить органу, який призначає таку експертизу, в даному випадку - суду.

Зважаючи на викладене, та беручи до уваги те , що що сторонами не досягнуто згоди щодо визначення експертної установи, з урахуванням думок та пропозицій учасників справи, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, зону регіонального обслуговування відповідної експертної установи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доручення проведення експертизи Харьківського науково- дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса, оскільки це передбачено п.1.6 Інструкції та додатком до неї.

Беручи до уваги, що для вирішення питання про визначення місця проживання дітей необхідні спеціальні знання, з`ясування даних обставин має важливе значення для правильного вирішення справи, зважаючи на те, що в даному випадку необхідне застосування спеціальних знань, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо призначення у зазначеній справі вищевказаної експертизи .

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначенням по справі експертизи порушуються розумні строки розгляду справи, колегією суддів не приймаються до уваги як безпідставні, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд зупинив провадження у справі на час проведення експертизи у відповідності до вимог пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України.

Щодо доводів стосовно законності такої експертизи та її належності, як доказу, то апеляційний суд їх до уваги не приймає, оскільки такі висновки суд робить лише під час ухвалення рішення суду по суті спору, приймаючи чи відхиляючи докази надані сторонами.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд, дотримуючись принципу змагальності сторін, з метою забезпечення прав відповідача щодо доведення нею обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, обґрунтовано задовольнив клопотання про призначення судово-психологічної експертизи.

Колегія суддів наголошує на тому, що відмова у задоволенні клопотання про призначення експертизи позбавить відповідача права на судовий захист та справедливий розгляд даної справи, що є основним завданням цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року про призначення експертизи - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко