Справа № 709/1516/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді-Кваші І.М.,

секретарів судового засідання Дем`яненко Н.М., Кіян С.О.,

за участі:

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Корнійченка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чорнобай подання Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення частки майна божника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

21 січня 2022 року начальник Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Чорнобаївський ВДВС) звернувся до суду із поданням про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля, що належить на праві власності його дружині ОСОБА_3 як на майно, що набуте в шлюбі і є спільною сумісною власністю.

27 січня 2022 року від заявника надійшла заява про уточнення вимог подання, в якій просили визначити частку майна божника ОСОБА_2 в автомобілі VOLKSWAGEN TOURAN, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_3 . В обгрунтування подання зазначається наступне. На виконанні у Чорнобаївському ВДВС перебуває виконавчий лист по справі №709/1516/20 від 24 листопада 2021 року, виданий Чорнобаївським районним судом Черкаської області про конфіскацію майна ОСОБА_2 , крім житла. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_2 04 листопада 2014 року уклав шлюб з ОСОБА_3 . За ОСОБА_3 10 червня 2021 року зареєстровано автомобіль VOLKSWAGEN TOURAN. Враховуючи, що вказане майно набуте в шлюбі, воно належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_1 підтримав подання з уточненням від 27 січня 2022 року.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 04 лютого 2022 року заінтересована особа - ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні подання. Зазначила, що автомобіль VOLKSWAGEN TOURAN був придбаний нею на кошти бабусі її чоловіка - ОСОБА_4 . Вона дуже любить свою правнуку ОСОБА_5 , їх дочку і надала кошти для придбання автомобіля, щоб ОСОБА_3 могла її перевозити до школи та на позашкільні гуртки.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи адвокат Корійченко О.І. заперечував проти задоволення подання. Пояснив, що ОСОБА_4 21 квітня 2020 року продала квартиру, також мала кошти на депозиті в банку "ПриватБанк". А потім подарувала їх дружині внука ОСОБА_3 для придбання автомобіля для потреб правнучки ОСОБА_5 . Тому автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю ОСОБА_3 . Вказував, що згідно норм Кримінально-виконавчого кодексу України конфіскацї підлягає лише особисте майно засудженого. Крім того, автомобіль є неподільною річчю, і застосовувати конфіскацію неможливо, оскільки неможливо виділити частку автомобіля в натурі.

Згідно ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив проводити розгляд подання за відстуності нез`явившихся осіб.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд, приходить до наступних висновків.

Згідно вироку Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 липня 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, крім житла (а.с. 10).

Для виконання вироку в частині конфіскації майна Чорнобаївським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист та направлено до Чорнобаївського ВДВС (а.с. 9-11).

Крім цього, на виконання до Чорнобаївського ВДВС направлено виконавчий лист про стягнення з засудженого ОСОБА_2 на користь держави витрат на залучення експертів у розмірі 2288,30 грн. (а.с. 12-14).

Під час здійснення виконавчих дій щодо виконання вказаних виконавчих документів, державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN TOURAN, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 . Дата реєстрації транспортного засобу 10.06.2021 (лист територіального сервісного центру МВС №7145 за №31/23/45/-6 від 11.01.2022, а.с. 7).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №5 04 листопада 2014 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 , а.с. 4-6). Тобто ОСОБА_3 з листопада 2014 року є дружиною ОСОБА_2 і станом на дату реєстрації права власності на автомобіль - 10.06.2021, перебувала в шлюбі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В ч. 2 ст. 48 КВК України вказано, що виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

За ч. 1 ст. 49 КВК України конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Враховуючи зазначену норму, суд вважає посилання адвоката Корнійченка О.І. про те, що конфіскації підлягає лише особисте майно засудженого, безпідставними.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до п. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Отже, визначення частки боржника в праві власності на майно, що належить спільно з третіми особами підлягає здійсненню в порядку та з правових підстав, що вказані в зазначених нормативних правових актах.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Представником заінтересованої особи надано суду докази, які на його думку, підтверджують факт придбання спірного автомобіля за кошти, що належали особисто ОСОБА_3 , а саме були подаровані особисто їй бабусею чоловіка для придбання автомобіля.

Так, судом на підставі наданих свідоцтв про народження встановлено, що ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і правнукою ОСОБА_4 (а.с. 40-42).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 21 квітня 2020 року продавець ОСОБА_4 та ОСОБА_9 передали у власність покупця ОСОБА_10 квартиру, а остання сплатила їм обговорену грошову суму - 91700 грн.(а.с. 31-34).

Виписки за договорами депозиту АТ КБ "ПриватБанк" підтверджують, що на рахунку ОСОБА_4 з 01 листопада 2017 року містились кошти. Крім того, за депозитом відкритим 11 вересня 2019 року кошти в сумі 35845,81 грн. були повернуті 12 лютого 2020 року (а.с. 27-30).

Враховуючи, що право власності на автомобіль зареєстроване 10 червня 2021 року, а кошти були повернуті банком ОСОБА_4 12 лютого 2020 року, кошти за продаж квартири отримані нею 21 квітня 2020 року, суд приходить до висновку, що у лютому-квітні 2020 року, тобто більше, ніж за рік до реєстрації автомобіля, ОСОБА_4 мала у власності певну суму готівкових коштів.

Проте заінтересованою особою та її представником не доведено факт передачі коштів ОСОБА_4 ОСОБА_3 , а також не доведено, що ці кошти передавалися ОСОБА_4 не для використання сім`ї внука - ОСОБА_2 , а саме його дружині ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, суд приходить до висновку, що автомобіль, зареєстрований на ОСОБА_3 , придбаний під час шлюбу, і є спільною сумісною власністю подружжя.

Виходячи з того, що майно, набуте подружжям за час зареєстрованого шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, домовленості між сторонами по справі не було, шлюбний договір не укладався, при поділі цього майна, частки кожного з подружжя є рівними, а тому з врахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що автомобіль є спільною власністю подружжя ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 52 КК України конфіскація майна належить до додаткових покарань.

Отже, покарання за ст. 59 КК України не є основним покаранням та забезпечує досягнення субсидіарної мети кримінально-правового покарання.

При цьому кримінально-правове покарання носить суб`єктний характер і застосовується щодо визначеної у вироку особи і виключно щодо її частки у майні.

Таким чином, негативні наслідки кримінально-правової відповідальності за відповідним видом покарання не може бути покладено на третіх осіб, які не вказані у вироку.

Разом з цим, негативні наслідки кримінально-правової відповідальності за вказаним додатковим покаранням застосовуються щодо обсягу майна, яке належне вказаній у вироку особі на час ухвалення вироку та з урахуванням обсягу відповідного права.

В п. 1 ст. 59 КК України вказано, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Оскільки суду не надано доказу про складення судом, що ухвалив вирок опису та переліку майна, що підлягає конфіскації, перелік майна і розмір часток підлягає встановленню державним виконавцем та судовими рішеннями з урахуванням прав третіх осіб щодо відповідного майна, які виникли до ухвалення вироку.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 статті 18 цього Закону передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання і визначення розміру належної ОСОБА_2 частки в спільному з ОСОБА_3 майні подружжя, а саме автомобілі, у розмірі 1/2 частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Подання Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення частки майна божника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , у майні, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , а саме: автомобіль VOLKSWAGEN TOURAN, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , у розмірі 1/2 частини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Кваша