Справа № 182/7530/21
Провадження № 2/0182/1717/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О. В., секретаря Нагаєвої Н. О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.11.2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , який до дня смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Нікополя від 03.10.2005 року. Інша 1/3 частина вказаної квартири належить їй та 1/3 частина вказаної квартири належить її сину, ОСОБА_2 , тобто відповідачу по справі.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, вона та її син є єдиними спадкоємцями за законом після його смерті. ОСОБА_2 на спадщину, що відкрилася після смерті батька, не претендує, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Крім того, згідно його нотаріально посвідченої заяви, йому відомо про пропуск ним встановленого строку для прийняття спадщини, роз`яснено наслідки відмови від спадкування, фактично він спадщину не приймав, не заперечує проти отримання свідоцтва про право власності жінкою спадкоємця, ОСОБА_1 .

На підставі її звернення від 24.04.2020 року до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу, Апалькова Є. з заявою про прийняття спадщини, як єдиного спадкоємця першої черги спадкування, після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , заведено спадкову справу №72/2020. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва з причини, що не надано інформацію щодо підтвердження факту непроживання сина ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Вказує, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає в ній з 2016 року, що підтверджується Актом про непроживання, складеним ОСББ «Сонет-27» від 28.10.2021 року.

Вона спадщину після смерті чоловіка прийняла фактично, має право на її спадкування, але не може реалізувати своє право через зазначені вище обставини.

Враховуючи вказане, просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 02.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 57). В матеріалах справи також наявна нотаріально посвідчена заява відповідача ОСОБА_2 , йому відомо про пропуск ним встановленого строку для прийняття спадщини, роз`яснено наслідки відмови від спадкування, фактично він спадщину не приймав, не заперечує проти отримання свідоцтва про право власності жінкою спадкоємця, ОСОБА_1 (а.с. 16).

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У судовому засідання встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_3 , який до дня смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Нікополя від 03.10.2005 року. Інша 1/3 частина вказаної квартири належить позивачу та 1/3 частина вказаної квартири належить, ОСОБА_2 , відповідачу по даній справі (а.с. 11-12).

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, сторони є єдиними спадкоємцями за законом після його смерті. ОСОБА_2 на спадщину, що відкрилася після смерті батька, не претендує, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Крім того, згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , йому відомо про пропуск ним встановленого строку для прийняття спадщини, роз`яснено наслідки відмови від спадкування, фактично він спадщину не приймав, не заперечує проти отримання свідоцтва про право власності жінкою спадкоємця, ОСОБА_1 (а.с. 18).

На підставі звернення позивача від 24.04.2020 року до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу, Апалькова Є.В. з заявою про прийняття спадщини, як єдиного спадкоємця першої черги спадкування, після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , заведено спадкову справу №72/2020 (а.с. 36-55). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва з причини, що не надано інформацію щодо підтвердження факту непроживання сина ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини (а.с. 55).

Так, ОСОБА_3 дійсно зареєстрований у вказаній квартирі (а.с. 13,26), але не проживає в ній з 18.05.2016 року, що підтверджується Актом про непроживання, складеним ОСББ «Сонет-27» від 28.10.2021 року (а.с. 14).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті її чоловіка, але не може реалізувати своє право з вищевказаних причин.

На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218,1220-1223, 1225, 1261,1268-1270 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева