Справа № 450/3810/21 Провадження № 2/450/374/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

за участю секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про (предмет спору) визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

суд постановив таке рішення:
підстава позову (позиція позивача):
Позивач звернувся в Пустомитівський районний суд Львівської області з даним позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. 28 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 244941 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за отримання споживчого кредиту за кредитним договором №9956415 від 23.08.2020 року, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню за даним виконавчим написом складає 16149,80 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6500 грн.; проценти за користування кредитом 9624,80 грн. та плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса 25,00 грн.
Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що даний виконавчий напис вчинений неправомірно, з порушенням вимог законодавства, а саме, ст. ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, а тому він підлягає визнанню в судовому порядку такими, що не підлягає до виконання.

В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що у приватного нотаріуса Київськогоміського нотаріального округу Остапенко Є. М. відсутні правові підстави (умови) для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки жодних документів з цього приводу від відповідача на адресу позивача не надходило, що є суттєвим порушенням прав позивача. Крім того, при вчиненні виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не було надано нотаріусу документи, які б свідчили про безспірність розміру зобов`язання. Зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений без наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, а тому вищевказана сума заборгованості не є безспірною.

Про існування заборгованості та вимоги про погашення заборгованості від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позивач не отримував, та ніколи не перебував у договірних відносинах з вказаними фірмами. Відсутні будь-які належні докази про підписання від імені ОСОБА_1 кредитного договору №9956415 від 23.08.2020 року.

Зазначає, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса значиться, що місце роботи боржника - ОСОБА_1 не відоме.

До позову долучив довідку командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за №61 від 03.09.2021 року про те, що він з 27.10.2020 року по теперішній час перебуває як солдат на службі у військовій частині НОМЕР_1 . Тому, на нього розповсюджуються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» де визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Оскаржуваний виконавчий напис №244941, вчинений 28.06.2021 року пред`явлено стягувачем до примусового виконання, та за ним державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Поперекою А.А. 27.08.2021 року винесено постанови від про відкриття виконавчого провадження ВП 66629217 та про арешт коштів боржника, яким накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови.

Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений 28.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за номером 244941, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений всупереч вимогам чинного законодавства України та зцих підстав просить позовні вимоги задоволити, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Денькович М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Позиція відповідача: 09.11.2021 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області, надійшла заява директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К., про визнання позовних вимог в порядку 206 ЦПК України, в якій зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 28.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №244941, таким, що не підлягає виконанню та не заперечує щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 50% судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454, 00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227, 00 грн. Стосовно стягнення в користь позивача витрат на професійну (правничу) допомогу заперечив.

Крім того, 09.11.2021 року представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому пропонує вирішити даний спір в мирному порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 2521,60 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у строк до 18:00 год. 13.11.2021, частина заборгованості у розмірі 13628,20 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором №9956415 від 23.08.2020 року та виконавчим написом №244941 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі.

Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, клопотань до суду не скеровував, про причини неявки суд не повідомляв.

Позиція третіх осіб:
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, однак на адресу суду повернувся конверт з поштовим повідомленням.

Державний виконавець Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Поперека А.А. в судове засідання не з`явився, пояснень до суду не подав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 16.09.2021 року ухвала про відкриття провадження; 16.09.2021 року ухвала про вжиття заходів забезпечення позову; 09.11.2021 року клопотання про врегулювання спору за участю судді; 09.11.2021 року клопотання про відмову у задоволенні витрат на правничу допомогу; 09.11.2021 року заява про визнання позовних вимог; 01.12.2021 року ухвала підготовчого судового засідання; 26.01.2022 року заява представника позивача про призначення справи до судового розгляду; 26.01.2022 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 09.02.2022 року клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності; 09.02.2022 року клопотання про долучення документів щодо витрат на правову (правничу) допомогу.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.09.2021 року позов забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 28.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 244941, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за отримання споживчого кредиту за кредитним договором №9956415 від 23.08.2020 року, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року, заборгованості в розмірі 16 149,80 грн., в тому числі 6 500 грн. за тілом кредиту, 9624,80 грн. проценти за користування кредитом та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 25,00 грн.
Розглянувши клопотання про врегулювання спору за участю судді суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

З наведеного випливає, що для можливості врегулювання спору за участю судді, надати свою згоду мають усі сторони.
Однак, позивач свою згоду на врегулювання спору за участю судді не надав.

Оскільки заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не є спільною, позивачем не надано згоди на таке врегулювання, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити, оскільки наведені обставини виключають можливість застосування процедури врегулювання спору за участю судді.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 28.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №244941, за яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стягується заборгованість за отримання споживчого кредиту за кредитним договором №9956415 від 23.08.2020 року, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року, за період з 20.06.2021 року по 27.06.2021 року включно на загальну суму 16 149,80 грн., в тому числі 6 500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9624,80 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 25,00 грн.
При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

27 серпня 2021 року державним виконавцемПустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Поперекою А.А. на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження № 66629217.
Також, 27.08.2021 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого напису №244941, виданого 28.06.2021 року, винесено постанову ВП №66629217 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_2 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 18064,78 грн.
За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідно до пункту 10 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 Переліку посилалась нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 на час його застосування, а саме 15.07.2021 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу»,

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, в тому числі до кредитного договору №273622535 від 14 жовтня 2019 року, оскільки такий нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не на оригіналі нотаріально завіреного кредитного договору, а на Кредитному договорі №9956415 від 23.08.2020 року, укладеному з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», право вимоги за яким на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року відступлено ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Однак, про існування заборгованості та вимоги про погашення заборгованості від ТОВ «Фінансова компанія управління активами», чи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позивач ОСОБА_2 не отримував та ніколи не перебував у договірних відносинах з вказаними фірмами. В матеріалах справи відсутні будь які належні докази підписання позивачем вищевказаного кредитного договору, а також жодних повідомлень та вимог про наявність заборгованості та необхідність її погашення від ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та/або від приватного нотаріуса позивач не отримував. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчих написів нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед «Фінансова компанія управління активами» чи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», який зазначений у виконавчому написі є безспірним. Доказів протилежного відповідачем не представлено, а судом не здобуто.

Вказане підтверджує той факт, що зазначена заборгованість є спірною, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написам, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, 28.06.2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже, такі виконавчі написи не підлягають виконанню.

Згідно з позицією викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Також, в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса значиться, що місце роботи боржника - ОСОБА_2 не відоме.

До позову долучається довідка командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за №61 від 03.09.2021 року про те, що ОСОБА_1 з 27.10.2020 року по теперішній час перебуває як солдат на службі у військовій частині НОМЕР_1 . Тому, на ОСОБА_2 розповсюджуються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» де визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України надано інформацію (лист - відповідь від 01.10.2015 року за вих. № 822/2/8417) про наступне: відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на даний час в Україні діє особливий період. Національним банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно - мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 08.06.2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час. Тому, нотаріус при вчиненні виконавчих написів не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідачем та третіми особами не було надано суду документів, зокрема, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваних виконавчих написів, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позовні вимоги визнав.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу стягнення судових витрат судом встановлено наступне.

Як вбачається з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, про що подав окрему письмову заяву, суд вирішує питання про судові витрати - судовий збір у відповідності до положень ст. 141, 142 ЦПК України.

В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення судових витрат стороною позивача надані належні докази, зокрема Договір про надання правової допомоги та представництва інтересів від 10.09.2021 року, Додаток до договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 10.09.2021 року, копію ордеру серії АО №1038129 на надання правової допомоги від 10.09.2021 року, калькуляцію вартості послуг адвоката згідно з договором від 10.09.2021 року та акт приймання передачі виконаних робіт відповідно до Договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 09.02.2022 року.

Перевіривши на відповідність вимогам ст.137 ЦПК України документи про витрати на правничу допомогу, надані позивачем та його представником, суд вважає, що понесення позивачем судових витрат частково доведено належними доказами.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання заявником послуг адвоката, а саме збір доказів у справі та підготовка позовної заяви. Надання послуг з консультації клієнта та аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції у справі, заявлені в калькуляції вартості послуг адвоката, не відповідає умовам договору про надання правової допомоги та додатку до договору від 10.09.2021 року.

Враховуючи викладене, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн.

На переконання суду така сума повністю відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт в процесі її розгляду.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-82, 137, 141, 142, 258-259, 263, 265 ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 28.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №244941, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за Кредитним договором №9956415 від 23.08.2020 року та плати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 16149,80 (шістнадцять тисяч сто сорок дев`ять) гривень 80 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 50% сплаченого ним при подачі позову судового збору в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. та 50% судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227,00 (двісті двадцять сім) грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову у відповідності до квитанції № 53374695 від 14.09.2021 року в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. та 50 % судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову у відповідності до квитанції № 53374421 від 14.09.2021 року в розмірі 227,00 (двісті двадцять сім) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 203; .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд.6/5.

Третя особа: Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), 81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Кандиби, буд. 3.

СуддяД. А. Кукса