Справа № 346/5047/21
Провадження № 2/346/274/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Копильців І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, якого підтримала в судовому засіданні її представник, адвокат Волошанська О.І., обгрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 є власником будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору дарування житлового будинку. Після отримання в дарунок вищевказаного будинку позивач разом із сином ОСОБА_3 вселилися в даний будинок і на даний час проживають в ньому, і є зареєстрованими .
Відповідач ОСОБА_2 хоча і зареєстрований в її будинку, однак більше 30 років в ньому не проживає і в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Зазначає, що позивач відповідача не знає і ніколи його не бачила, їй не відомо ні місце його знаходження, ні місце його проживання. Попередній власник даного нерухомого майна ОСОБА_4 повідомила позивача, що відповідач був первинним власником даного нерухомого майна, більше 30 років тому відчужив дане майно, а після нього позивач вже третій власник . Також, позивачу відомо, що відповідач не тільки з часу набуття нею права власності на вказаний житловий будинок не проживає в ньому , але вже більше 30 років не проживає в спірному житловому будинку, що він був засуджений до позбавлення волі, після звільнення займався бродяжництвом.
Вказує, що відповідач не турбується за спірне житло, не бере будь яких витрат в його утриманні, не сплачує жодних комунальних послуг і давно втратив інтерес до будинку позивача .
Реєстрація відповідача у будинку позивача є перешкодою в праві отримання субсидій для відшкодування витрат на житлово-комунальних послуг і порушує право власності ОСОБА_5 , а тому є необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 , 1961 року народження, таким, що втратив право на користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
Представник позивача подала заяву про завершення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовільнити.
Відповідач судове засідання не з явився, про день, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав .
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача, покази свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку посвідченого 25 вересня 2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Янишевською М.М., власник ОСОБА_4 подарувала, а позивач ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5).
Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано за позивачем 10.10.2012 р. обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ( запис № 66, книга 1), що підтверджується витягом про державну реєстрацію від 10.10.2012 р.(а.с.6).
У вказаному будинку є зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним комісією виконавчого комітету Отинійської селищної ради 18 жовтня 2021року. Згідно даного акту, місце фактичного проживання ОСОБА_6 не відоме, факт його не проживання підтвердили сусіди (а.с.7)
Позивач посилається на те, що реєстрація відповідача у її будинку, який не проживає в ньому більше 30 років, є перешкодою в праві отримання субсидій для відшкодування витрат на житлово-комунальних послуг і порушує її право власності.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 сусідка позивача, пояснила, що відповідача знає особисто тривалий час, відповідач проживав у спірному будинку, а з часу першого продажу спірного будинку відповідач в ньому не проживав і не проживає в даний час.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16 (справа № 688/63/15-ц) зроблено правовий висновок, що за порівняльним аналізом статей 383, 391,405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР вбачається , що положення статей 383,391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї , а положення статей 405 ЦК України , статей 150,156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника житлового приміщення та членів його сім`ї , у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13жовтня 2020 року в справі № 447/455/17.
Згідно вимог ст. 7 Закону « Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» рішення суду про позбавлення особи користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Отже, відчуживши спірний будинок, відповідач втратив право власності на нього. Однак, залишаючись зареєстрованим в будинку позивача і будучи сторонньою для неї особою, він перешкоджає останній належним чином чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує право позивача ОСОБА_8 , право як власника.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у будинку, що в АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного та ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 141,247, 268, 282, 284, 294 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовільнити.
Визнати ОСОБА_2 , 1961 року народження таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Суддя Беркещук Б. Б.