Справа 206/5905/21
Провадження 2/206/339/22
28 лютого 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Малихіної В.В.,
при секретареві Мороз В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро, на підставі ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не підтверджено родинних стосунків з померлою. Так, у свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця зазначено « ОСОБА_5 », а в свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі мати « ОСОБА_6 ». Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , є позивач, племінники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . На підставі викладеного позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як набутого на підставі права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 .
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2021 по справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, підтвердивши обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що ОСОБА_4 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано.
Третя особа у судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного.
Зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 вбачається, що у графі мати зазначена « ОСОБА_6 ».
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Самарським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 51.
На виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська Восьма дніпровська державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається наступне.
З заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , звернувся ОСОБА_1 (позивач).
Донькою ОСОБА_4 була ОСОБА_7 . У свідоцтві про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у графі мати зазначено « ОСОБА_6 ».
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя вбачається, що ОСОБА_7 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 померла, про що в Книзі реєстрації смертей Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 524.
Окрім позивача з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_2 , зазначивши, що ОСОБА_4 була його рідною бабою.
ОСОБА_11 , яка також була онукою ОСОБА_4 , звернулась з заявою про відмову від прийняття належної їй за законом частки у спадщині, на користь рідного онука ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .
Окрім того, син спадкодавиці ОСОБА_4 - ОСОБА_12 звернувся з заявою про відмову в прийнятті спадщини.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2019 державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Камендо О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановила наступне. ОСОБА_1 не надав документи, що підтверджують факт родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_4 . Зокрема, мають місце розбіжності у написанні імені спадкодавця у свідоцтві про смерть « ОСОБА_5 », у свідоцтві про народженні ОСОБА_1 , у графі мати зазначено « ОСОБА_6 ».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Ці ж самі положення викладені у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якому зазначено, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Постановою Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 по справі № 161/853/19 визначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, виходячи з системного аналізу наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 , а встановлення факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати своє право на отримання спадщини.
Отже, виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або оспорюваних законом інтересів.
З приводу позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , з заявою про прийняття спадщини за законом звернулись діти померлої ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_12 , онук ОСОБА_2 (відповідач) та онука ОСОБА_11 , яка відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .
Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, заявлені не до всіх спадкоємців.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно позиції Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду викладеній у постанові від 28.04.2021 року, справа № 707/2-1006/2011, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до не всіх належних відповідачів, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом з підстав не залучення до участі у справі в якості відповідачів повного кола спадкоємців.
Оскільки в задоволенні позовної вимоги про встановлення права власності в порядку спадкування за законом відмовлено, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.
Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є сином ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має прав на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: В.В. Малихіна