Справа № 541/3228/21
Номер провадження 2/541/257/2022
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

03 березня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря судового засідання Раданович Л.М., розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) , ОСОБА_2 .до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування (адреса: вул. Сорочинська, 14-а, каб. 14-а, м. Миргород, Полтавська обл., 37600), та Головне Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області ( м. Полтава вул. Соборності 66, код ЄДРПОУ 12967927) про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Долженко Оксана Миколаївна звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування та Головне Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини .

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що їх донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . За час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані у свідоцтві про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2013 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2019 року з відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої ОСОБА_6 аліменти в розмірі ј частини всіх доходів відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка позивачів ОСОБА_4 померла. Настенки вказують , що після розірвання шлюбу їх дочка з внукою переїхали жити до м. Миргорода до них , і з того часу відповідач ОСОБА_3 перестав бачитися із своєю дочкою а їх внучкою , не цікавився про її стан здоров`я , її досягнення чи самопочуття , не допомагає у лікуванні дитини , якого вона потребує постійно . Після смерті їх дочки відповідач приїздив одного разу до їх внучки , але це було тільки для того щоб оформити грошову допомогу на дитину , картку відкрив платіжну і забрав , кошти по втраті годувальника витрачав на свої потреби. Отже 7 років вказують позивачі відповідач ОСОБА_3 не виховував свою доньку ОСОБА_5 , не цікавився її життям та фактично самоусунувся від її утримання , спілкування , виховання , аліменти не сплачує . З 2013 року позивачі вказують і на сьогодні їх внучка проживає разом з ними, вони нею опікуються , утримують та виховують , дитина навчається в Миргородській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 , дитина хворіє та має проблеми із сердечними захворюваннями та захворювання хребта, наразі розглядається питання про встановлення групи інвалідності, тобто дитині постійно потрібна медична допомога. Позивачі вказують що вони як можуть утримують матеріально дитину , але постійно потрібно їздити до м. Полтави до лікарні та придбавати ліки, а відповідач як батько не піклується про дитину та ще і витрачає пенсію ту що держава призначила для дитини як по втраті годувальника. Тому позивачі як баба із дідом звернулись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_6 , встановити опіку над неповнолітньою дитиною , призначити опікуном ОСОБА_2 та стягнути із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 в розмірі ј частини всіх доходів відповідача .
Ухвалою судді від 08 грудня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження та підготовче судове засідання призначено на 12.01.2022 року, та було відкладено за клопотанням сторони позивача . 14.01.2022 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог ( а.с. 44-51) , та звернулись із заявою про забезпечення позову ( а.с. 55-59) ,
17.01.2022 року суддею винесено ухвалу про прийняття збільшених позовних вимог позивача та підготовче судове засідання відкладено на 09.02.2022 року. Також 17.01.2022 року винесено ухвалу про забезпечення позову якою зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області зупинити виплату пенсії ОСОБА_3 який отримував її по втраті годувальника на дочку ОСОБА_5 до набрання законної сили судовим рішенням , підготовче судове засідання призначено на 09.02.2022 року та ухвалою суду закрито підготовче судове засідання і призначено до розгляду на 03.03.2022 року.

В судове засідання 03.03.2022 року сторони не з`явились , від сторони позивачів та їх представника адвоката Долженко О.М. надійшла заява до суду в якій вони прохають розгляд справи провести в їх відсутність та прохають задовольнити збільшені позовні вимоги. ( а.с. 107) , відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився , повідомлявся про розгляд справи належним чином , копію позовної заяви отримав ( а.с. 36, 43, 92 б) , 105) ,відзиву чи будь яких інших заперечень до суду не надав , із заявами про розгляд справи за його присутності не звертався . Третя особа Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явились , до суду надали висновок про доцільність позбавлення прав та висновок про доцільність встановлення опіки з актом обстеження умов проживання та представник ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 94- 97, 103 ) , третя особа ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явились , повідомлені належним чином , надіслали до суду заяву про виконання вимог ухвали про забезпечення позову ( а.с. 88-91) .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу та з врахуванням визнання позовних вимог .
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України(далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судом встановлено , що позивачами є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , є пенсіонером , зареєстрований АДРЕСА_3 , за даною адресою також зареєстровані ОСОБА_2 1956 року народження , ОСОБА_8 1980 року народження та ОСОБА_5 2010 року народження ( а.с. 6-7, 17, 60 ), також позивачкою є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_3 , є пенсіонеркою ( а.с. 64-65, 60) , позивачі є подружжям ( а.с. 66) , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 була дочкою позивачів , знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 .( а.с. 10) За час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані у свідоцтві про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 11) Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2013 року шлюб між ними був розірваний.( а.с. 12) ,рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2019 року з відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої ОСОБА_6 аліменти в розмірі ј частини всіх доходів відповідача. ( а.с. 12-14) , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. ( а.с. 16) . ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області і одержує пенсію в разі втрати годувальника на дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 18) , характеристика ОСОБА_10 є виключно позитивною ( а.с. 19) , характеристика на ОСОБА_5 ученицю 6 класу є позитивною та з інформації вбачається, що дитину виховують бабуся з дідусем , батько в шкільному житті дитини участі не приймає ( а.с. 20) , дитина ОСОБА_5 має діагноз сколіоз 3 ступеня ( а.с. 21-26) , ОСОБА_2 отримує пенсію сума пенсії за період з 01.07.2021 року по грудень 2021 року становить 15 164 гривні 36 копійок ( а.с. 53) , ОСОБА_1 отримує пенсію , сума пенсії з липня 2021 року по грудень 2021 року становить 14 111, 46 гривень ( а.с. 53) , ОСОБА_2 відповідно до висновку про стан здоров`я може бути опікуном ( а.с. 67) , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває ( а.с. 68) , ОСОБА_1 обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває ( а.с. 69) , позивачі до кримінальної відповідальності не притягувалися, не знятої та не погашеної судимості не мають ( а.с. 70), житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 71-72) , виплата пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 призупинена ( а.с. 88-90) ,12.08.2019 року Васильківський міськрайонний відділ ДВС ГТУ юстиції у Київській області повернув виконавчий документ стягувачу ОСОБА_4 стосовно стягнення аліментів ( а.с. 15) виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та висновок про доцільність встановлення опіки ОСОБА_2 та акт обстеження умов проживання ( а.с. 95-97)
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої дочки є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини оскільки відповідач є здоровим та працездатним ( протилежної інформації суду не надав ) .
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки та стягнення аліментів .
Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Зі змісту ст. 18 Конвенції про права дитини вбачається, що батьки у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
У відповідності до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно зі ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу.
Так, з матеріалів справи вбачається , що мати малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відділ служби у справах дітей Миргородської міської ради надав висновок щодо доцільності встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5 її бабусею ОСОБА_2 (а. с. 96-97).
Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.
Таким чином, виходячи з норм цивільного та сімейного законодавства, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. З урахуванням норм ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Судом розглянута вимога про позбавлення батька дитини батьківських прав , мати дитини померла , враховуючи вивчені докази по справі суд приходе до висновку що вимоги позивачів щодо призначення опікуном малолітньої ОСОБА_5 - її бабусею ОСОБА_2 - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України - батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 03 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача .
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 82 , 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
1.Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування та Головне Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
2.Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 ) відносно його малолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3.Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 ) - аліменти на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ) на утримання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку(доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 .12 .2021 року і до досягнення дитиною повноліття .
4.Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 )
на користь ОСОБА_2 (адреса:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ) судові
витрати в розумінні судового збору які були сплачені при подачі позову за вимогу про
позбавлення батьківських прав в сумі 908 ( дев`ятсот вісім ) гривень .
5.Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 ) - судові витрати - ( судовий збір від сплати якого позивач при зверненні до суду був звільнений ( за стягнення аліментів ) в сумі 908 ( дев`ятсот вісім ) гривень та за вимогу про встановлення опіки в сумі 992 ( дев`ятсот дев`яносто дві гривні ) 40 копійок та за вимогу про забезпечення позову в сумі 496 ( чотириста дев`яносто шість ) гривень 20 копійок від спалати якого позивач був звільнений судом , всього в сумі 2396 ( дві тисячі триста дев`яносто шість ) гривень 60 копійок - на користь держави .

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду О. В. Ситник