Провадження № 2/727/131/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Орлецькій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 12.01.2002 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2020 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розлучення діти залишились проживати з ним. Відповідач же після розлучення спільно з дітьми не проживає, дітьми не цікавиться та ніякої участі у їх вихованні не бере, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Обов`язок виховання та утримання дітей виконує виключно він.

Діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з ним в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Він є внутрішньо переміщеною особою та інвалідом армії III групи, постійного місця роботи не має. Дохід сім`ї складається із соціальної допомоги переселенцям та нерегулярних підробітків позивача.

Старший син - ОСОБА_3 на даний час навчається в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича - на денній формі навчання, за державним замовленням. Термін закінчення навчання за ступенем «бакалавр» - 30.06.2023 року. У зв`язку із навчанням він потребує матеріальної допомоги батьків.

Молодший син - ОСОБА_4 , є учнем 4 класу Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів технічного профілю №33.

Сім`я перебуває на обліку Чернівецького міського центру соціальних служб. Актом оцінки та висновком оцінки потреб сім`ї підтверджено, що вихованням та забезпеченням потреб дітей займається він, який належним чином виконує батьківські обов`язки.

Відповідач спільно з дітьми не проживає.

Всі обов`язки з виховання дітей виконує він - ОСОБА_1 ,

У зв`язку із важким матеріальним станом він не спроможний забезпечувати дітей всім необхідним для їх виховання та розвитку самостійно.

Відповідач є працездатною особою, інших дітей, а також непрацездатних осіб на утриманні немає. Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Отже, відповідач має стабільний дохід, її стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти на утримання дітей.

Угоди про добровільну сплату аліментів між ним та відповідачем не досягнуто..

А тому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2023 року.

Згідно з ч.4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні і пояснила суду,що до 21.01.2021р. вона проживала разом з дітьми в м. Чернівці. У зв`язку з сімейними обставинами та необхідністю приймати участь в судових засіданнях в м. Луганськ, була змушена там проживати і приїхала в м. Чернівці тільки 21.02.2022р. Вона допомагала дітям, в м. Чернівці декілька разів приїжджала її мама, яка жила з дітьми та доглядала за ними. Вона в даний час має бажання проживати в м. Луганськ, але позивач не надає їй дозволу а вивезення туди їх малолітнього сина.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідка ОСОБА_3 , дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони з січня 2002 року по лютий 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду (а.с.12-13).

Під час перебування у шлюбі, у сторін народились двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10,11), які а проживають з позивачем в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.19).

Відповідач є працездатною, з 17.03.2017 року перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці) (а.с.28-29), має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Інших неповнолітніх дітей чи осіб у неї на утриманні не має.

Свідок ОСОБА_3 - повнолітній син сторін у судовому засіданні вважав, що на користь його неповнолітнього брата дійсно необхідно стягнути аліменти, а на його утримання не потрібно.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що з відповідача на користь позивача дійсно необхідно стягнути аліменти, але в розмірі меншому, ніж він це просить.

Але разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів в твердій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідач дійсно в даний час є фізична особа-підприємець, але доказів тому, що вона заробляє в місяць суму, з якої б можна було б утримати аліменти в такому розмірі, в судовому засіданні позивачем надано не було.

Суд, враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивача та відповідача, вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивач.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дослідженні докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1800 грн. починаючи з 14.12.2021 року і до його повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 184 СК України такого стягнення не передбачає.

Що ж стосується стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку(доходу) платника аліментів визначає суд, відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як встановлено судом, у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час ОСОБА_6 є повнолітнім, дійсно навчається в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича - на денній формі навчання, за державним замовленням (а.с.23), ніде не працює. Згідно з довідкою термін закінчення навчання за ступенем «бакалавр» - 30.06.2023 року Відповідач є працездатною і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові. Відповідач повинна вживати всіх можливих заходів для власного забезпечення належних умов життя, так і своїх дітей. Відповідач за законом зобов`язана утримувати свого повнолітнього сина, оскільки він продовжує навчання на денній формі навчання, не працює і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача дійсно необхідно стягнути аліменти на утримання сина, але в розмірі меншому, ніж це просить позивач оскільки ОСОБА_3 в даний час отримує кошти від держави як переселенець та стипендію у навчальному закладі. Суд не бере до уваги думку ОСОБА_3 про те, що немає потреби в стягненні аліментів на його утримання оскільки незважаючи на отримання від держави коштів його утримання потребує додаткових витрат. Враховуючи всі обставини справи суд вважає, що розмір аліментів має складати 700 грн. в місяць, які необхідно стягнути з 14.12.2021 року на весь період його навчання, тобто до 30.06.2023 року.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1984,80 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182,184, 185, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. ст.ст.7, 12, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Луганськ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 1800 ( одна тисяча вісімсот ) грн. щомісячно, починаючи з 14.12.2021 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Луганськ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 700 ( сімсот ) грн. щомісячно, починаючи з 14.12.2021 року на весь період його навчання, тобто до 30.06.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1984,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 04 березня 2022 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: