ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м.Суми

Справа №592/14087/20

Номер провадження 22-ц/816/27/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну представника апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року в складі судді Хитроова Б.В., ухвалене в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 28.09.2021 року

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , припинити його право власності на автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , в розмірі згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою, судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що він та ОСОБА_2 , перебували у шлюбі, який був розірваний згідно рішення Ковпаківського районного суду від 12 листопада 2020 року, справа №592/11555/20. 04 серпня 2018 року, під час перебування у шлюбі, сторони придбали автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 . Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , право власності на автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Припинено за ОСОБА_1 право власності на автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 71700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1966,80 грн. сплачений при подачі позову до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу, тому він, відповідно до вимог статей 60, 61, 70, 71 СК України, є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними. Оскільки вказаний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне стягнути з останньої 1/2 частину вартості автомобіля в рахунок компенсації права на належну частку ОСОБА_1 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не навів належного обґрунтування і не надав доказів в підтвердження правомірності своїх вимог. Позивач стверджував, що нібито в період шлюбу був придбаний автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, однак належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження даного факту він суду не надав. Подана позивачем копія листа РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області від 22.03.2021р. не може бути прийнята судом до уваги. Так як, згідно ч.9 ст.81 ЦПК України суд не бере до уваги докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. А в даному випадку позивач не подав суду доказів на підтвердження того, що він надіслав (надав) їй копію зазначеного вище листа. Крім того, в рішенні стверджується, що згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка завжди є рівними і ніяк інакше. Але це твердження суду не відповідає дійсності. Однак, частиною 3 ст.70 СКУ передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідачки з позивачем є троє спільних дітей, які проживають разом з нею, про що встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.11.2020р. по справі №592/11555/20. Всі діти є внутрішньо переміщеними особами. Молодша донька - ОСОБА_3 являється інвалідом. Згідно розрахунку заборгованості сплати аліментів, виданому Костянтинівським ВДВС, позивач сплачує аліменти в середньому лише по 2010грн. на місяць на всіх трьох доньок. Цієї суми недостатньо для фізичного виживання дітей. При цьому позивач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 12777грн.52коп.

Від позивача до суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду не у повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина істотних обставин, що мають значення для справи судом не враховані, а тому рішення суду підлягає зміні.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2020 року, справа №592/11555/20.

Від шлюбу сторони мають трьох доньок : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.106-108). Діти проживають разом з матір`ю .

Всі діти є внутрішньо переміщеними особами (а.с.106-108). Молодша донька - ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства, про що свідчить посвідчення Серії НОМЕР_2 (а.с.105).

Подружжя припинили сімейні відносини з червня 2020 року.

Як стверджувала відповідачка і цього не заперечив позивач, подружжя припинили шлюбні відносини з червня 2020 року, до суду нею було подано позов про розірвання шлюбу та вирішення питання щодо участі батька в матеріальному забезпеченні дітей в 12.10.2020 року, тому саме з цієї дати судовим рішенням були стягнуті з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей. Отже починаючи з червня 2020 року останній ухилився від виконання свого обов`язку утримувати дітей до досягнення нею повноліття.

З довідки №31/18/24-24аз від 22.03.2021 року виданої Регіональним сервісним центром МВС в Сумській області вбачається, що 04.08.2018 року автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, номери кузову НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.58)

Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля.

В судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що на даний час автомобілем FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , фактично користується відповідачка ОСОБА_2 .

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ст. 61 цього Кодексу, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Окрім цього, згідно ст. 63 цього Кодексу, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Також, за статтею 65 цього Кодексу, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК ( 2947-14 ) може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Окрім цього згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2020 року (виконавчий лист №592/11555/20, виданий 15.12.2022 року) зобов`язано стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей сторін у розмірі 1/2 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.10.2020 (довідка-розрахунок державного виконавця Констянтинівського міськрайонного ВДВС (зворотній бік а.с. 61). Дитина сторін ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства, про що свідчить посвідчення Серії НОМЕР_4 видане Управлінням соціального захисті населення Констянтинівської міської ради (а.с105).

Відповідачем, у період з часу видачі виконавчого листа та надіслання його на виконання, протягом значного періоду сплата аліментів не здійснюється, так до 1.06.2021 року у нього існувала заборгованість у розмірі 12777,52 грн. Заборгованість станом на 15.07.2021 року складала 12777,52 грн. (довідка-розрахунок державного виконавця Констянтинівського МВДВС (а.с. 117).

Зважаючи на те, що позивач протягом значного часу, ухилявся від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, вказане свідчить про виконання такого обов`язку одноособово матір`ю дітей, а тому ставить її у значно невигідне становище поряд із позивачем у даному питанні.

Ці доводи апеляційної скарги є слухняними і заслуговують уваги.

Не зважаючи на такі заперечення відповідача під час судового розгляду справи, судом першої інстанції безпідставно не було застосовано норма ст. 70 СК України, через їх залишення поза увагою.

Зважаючи, що діти проживають з матір`ю і автомобіль використовується останньою для їх матеріального забезпечення, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, а саме слід відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 70 СК України збільшити розмір частки відповідача об`єкта права спільної сумісної власності подружжя, а саме спірного автомобіля, до 2/3 частин і зменшити присуджену суму компенсації за цей автомобіль у зв`язку із поділом майна до 47800грн.

Те, що одна із доньок сторін страждає на важкі, хронічні захворювання і потребує додаткових витрат на лікування, які відповідно до ст.185 СК України покладаються на батьків дитини, в т.ч. на батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, колегія суддів відхиляє, бо ці обставини не можуть бути визнані як суттєві обставини і прийняті судом при вирішенні питання про відступлення від засад рівності часток подружжя, оскільки питання стягнення додаткових витрат на лікування дитини самостійно врегульовано на законодавчому рівні.

Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Виходячи з положень ч.2 ст.183 ЦК України автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, 2010 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , є неподільною річчю, оскільки не може бути поділений без втрати його цільового призначення.

Згідно висновку експерта №1134 за результатами проведення авто товарознавчого дослідження, складеним 24.05.2021 р., яким визначено, що ринкова вартість легкового автомобіля марки/моделі «FIAT NUOVA DOBLO 1.4і», 2010 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату проведення дослідження (день огляду), а саме 20.05.2021 р. складає 143400,00 грн.

Оскільки вказаний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_2 і позивач з до розірвання шлюбу починаючи з червня 2020 року ухилявся від участі в утриманні дітей, колегія суддів вважає можливим відступити від засад рівності часток подружжя і враховуючи згоду позивача на отримання грошової компенсації вартості своєї частки автомобіля, припинити право спільної власності сторін на цей автомобіль, стягнути з останньої вартість 1/3 частину вартості в сумі 47800грн автомобіля в рахунок компенсації вартості частки другого співвласника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.149 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вартість автомобіля становить 143400грн., розмір судового збору за подання позову складав 1443грн., а сума відшкодування понесених судових витрат з урахуванням вартості частки, що належала позивача складає 478грн., які апеляційний суд зараховує в рахунок суми судового збору за апеляційний перегляд справи, колегія суддів стягує з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 1673грн., оскільки відповідачка за подання апеляційної скарги звільнена від його сплати.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України через неповне з`ясування обставин у справі, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду слід змінити в частині розміру компенсації та розподілу судових витрат.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 19,274, 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року змінити і викласти резолютивну частину рішення у такій редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості його 1/3 частики автомобіля марки/моделі «FIAT NUOVA DOBLO 1.4і», 2010 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 47800 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки/моделі «FIAT NUOVA DOBLO 1.4і», 2010 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припинив право спільної власності ОСОБА_1 на цей автомобіль з моменту отримання грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1673 грн за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко