П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Бочко Л.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року у справі № 308/13656/14-ц (Головуючий: Фазикош О.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди за договором позики, мотивуючи тим, що 21 березня 2013 року відповідач взяла у позивача у борг 660 000 грн., відповідно до розписки про отримання грошей за договором позики від 21 березня 2013 року, які зобов`язалась повернути до 21 вересня 2013 року. У подальшому відповідно до розписки від 08 квітня 2013 року відповідачем було позичено у позивача 4 000 доларів США, згідно до розписки від 21 березня 2013 року ОСОБА_4 було позичено у ОСОБА_3 4 000 доларів США, а також відповідно до розписки від 16.07.2013 року ОСОБА_4 було позичено у ОСОБА_5 2 000 доларів США, а всього на загальну суму 740 000 гри.

Разом з тим. відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання, протягом тривалого часу борг не повернуто. На момент звернення до суду загальна сума заборгованості ОСОБА_4 становить 789 500,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу та спричинену моральну шкоду у результаті неправомірних дій відповідача, яку оцінює в 10 000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 789 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 6 890,00 грн.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у частині стягнення коштів у розмірі 660 000 грн. адвокат Зеленяк С.П. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду та задоволити позов частково на суму 129 500 грн. згідно розписок від 21.03.2013 року на суму 4 000 доларів США, 08.04.2013 року на суму 4 000 доларів США та від 16.07.2013 року на суму 2 000 доларів США, а у задоволенні інших позовних вимог відмовити та в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішити питання про призначення по справі технічної експертизи, так як іншої можливості здобути докази того, що вона неотримувала від позивача 660 000 грн. у відповідача немає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи призначеної судом на 09.00 к.ч. на 28.02.2022 року був належним чином повідомлений у попередньому судовому засіданні, що стверджується розпискою-повідомленням (т. 2 а.с. 92), про причини поважності неявки суд не повідомив і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у його відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

При зверненні у суд із позовом про стягнення боргу у відповідача на свою користь ОСОБА_3 надав розписки від 21.03.2013 року відповідно до якої ОСОБА_4 було позичено 4 000 доларів США, які вона зобов`язалася повернути до 21.04.2013 року, розписку від 08.04.2013 року про отримання позики ОСОБА_4 від позивача у сумі 4 000 доларів США які вона зобов`язувалася повернути до 08 травня 2013 року та розписки від 16.07.2013 року про отримання ОСОБА_4 від позивача 2 000 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 10.07.2014 року.

Факт отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 10 000 доларів США ( 129 500,00 грн.) на час звернення до суду відповідно до вищезазначених розписок відповідачем не оспорюється.

Разом з тим на підставу заявлених ОСОБА_3 позовних вимог про стягнення грошових коштів у сумі 660 000 грн. із відповідача на свою користь ним надано розписку про отримання ОСОБА_4 цієї суми від 21.03.2013 року із терміном повернення до 21.09.2013 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 стверджувала, що єдиний договір позики від 21 березня 2013 року підписаний нею у вересні 2014 року з метою встановлення загальної суми заборгованості із врахуванням рівня інфляції (з метою встановлення загальної суми заборгованості із врахуванням рівня інфляції) за пропозиції позивача. При цьому на час підписання у договорі позики і розписки до нього не була зазначена дата складання і сума нібито позначених коштів 660 000 грн. і саме цю суму коштів воне не отримувала. Позивач мотивував необхідність підписання незаповненого договору тим, що йому необхідно вирахувати суму заборгованості у відповідності із курсом долара США. Зазначене підтверджується і тим, що повний текст розпискою від 21.03.2013 року на суму 4 000 доларів США, 08.04.2013 року на суму 2 000 доларів США були написані нею власноручно на ксерокопії паспорта, а договір і розписка від 21.03.2013 року на суму 660 000 грн. викопана в іншому стилі, за допомогою друкованих засобів з подальшим заповненням рукописним текстом. Крім того, згідно договору позики від 21.03.2013 року відповідачка нібито отримала від позивача 660 000 грн., однак у той же день отримала і 4 000 доларів США, чого нею не заперечується, однак про цю суму у договорі позики мова не йде.

Із метою визначення відносної давності виконання визначених документів у даній справі ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року призначено технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновками експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 308/13656/14-ц від 25 травня 2021 року встановлено:

1.Записи та підписи у договорі позики, датованому 21.03.2013 р., на суму 660 000 грн.; розписці, датованій 21.03.2013, на суму 660 000 грн.; розписці датованій 21.03.2013, на суму 4 000 доларів США виконані кульковими ручками спорядженими пастами різних відтінків синьо-фіолетового кольору.

2.Друкуючий текст на обох аркушах договору позики, датованого 21.03.2013 на суму 660 000 грн. нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючого пристрою (пристроїв) з лазерним способом друку тонером чорного кольору.

3.У договорі позики, датованому 21.03.2013, на суму 660 000 грн. та розписці, датованій 21.03.2013 на суму 660 000 грн., розписці датованій 21.03.2013 на суму 4 000 доларів США, відсутні ознаки штучного зістарювання документів.

4.Договір позики, датований 21.03.2013 року, на суму 660 000 грн. та розписка, датована 21.03.2013 на суму 660 000 грн. виготовлені не в зазначені в них датах: 21 березня 2013 року, а в період часу: пізніше березня 2014 року та раніше грудня 2014 року.

5.Виконання договору позики датованого 21.03.2013 на суму 660 000 грн. та розписки, датованої 21.03.2013, на суму 660 000 грн. в один період часу, а саме: пізніше березня 2014 року та раніше грудня 2014 року, не виключається.

Розписка датована 21.03.2013 на суму 4 000 доларів США, виготовлена раніше червня 2013 року, отже в інший період часу порівняно з договором позики, датованим 21.03.2013 на суму 660 000 грн. та розпискою, датованою 21.03.2013, на суму 660 000 грн.

Із врахуванням висновку даної експертизи та матеріалів справи, судова колегія вважає, що на момент підписання договору позики і розписки до нього не була зазначена дата складання, встановлено виконання договору позики, датованої 21.03.2013 на суму 660 000 грн. та розписки датованої 21.03.2013 на суму 660 000 грн. в один період часу, а саме пізніше березня 2014 року та раніше грудня 2014 року не виключається, свідчить про те, що грошові кошти у сумі 660 000 грн. по спірній розписці відповідачка не отримувала.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід змінити у відповідності до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України зменшивши суму стягнення у розмірі 129 500 грн., згідно розписок від 21.03.2013 р. на суму 4 000 доларів США, 08.04.2013 р. на суму 4 000 доларів США, та від 16.07.2013 року на суму 2 000 доларів США, а у частині стягнення суми боргу у розмірі 660 000 грн. слід відмовити із вищезазначених підстав.

Судові витрати у відповідності до ст.ст. 133, 139, 141 ЦПК України, що становлять 66 683 грн. 52 коп. сплачених ОСОБА_2 за проведення судово-технічної експертизи підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 54) та судового збору у сумі 1 295,00 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Зеленяк Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року змінити та викласти у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 129 500,00 грн., та судовий збір у сумі 1 295,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 66 683 грн. 52 коп. судових витрат.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 березня 2022 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой