Справа № 201/212/22
Провадження № 2/201/1442/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого - судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2021р. ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Демарчука М.В. (діє на підставі довіреності від 16.03.20201р., договору про надання правової допомоги від 17.12.2021р. а.с. 80-83) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа Гарант») про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 2-7).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.01.2022р. відкрите провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 91).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалися на те, що 12.03.2021р. в м. Дніпрі по пров. Добровольців сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mersedes-Benz VITO110D», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/201328770, який діяв на дату ДТП, і транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021р. по справі № 201/2966/21.

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , чим завдані матеріальні збитки.

16.03.2021р. представник ОСОБА_1 - адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, повідомленням про ДТП та надав весь необхідний пакет документів.

13.05.2021р. адвокат Демарчук М.В. направив до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про зміну напрямку виплати страхового відшкодування на особистий рахунок позивача та постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2

15.06.2021р. відповідач частково виконав зобов`язання та сплатив страхове відшкодування у розмірі 69782,31 грн. без узгодження із позивачем такого розміру у порядку п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Позивач не погодився із розміром страхового відшкодування і представник позивача 22.06.2021р. направив запит-вимогу до ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо виплати страхового відшкодування згідно висновку експерта Дроздова Ю.В., складеного на замовлення позивача, а також просив надіслати документи, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Листом від 29.07.2021р. страховик відмовив у доплаті страхового відшкодування і направив копію ремонтної калькуляції. Висновок автотоварознавчого дослідження ЦВ/21/1754 ТОВ «Партнер-Консалт», яким визначено вартість матеріального збитку в результаті пошкодження майна позивача - автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 не надіслав.

22.06.2021р. представник позивача направив скаргу до Національного банку України на дії страхової компанії щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування і просив надати документи, на підставі яких було визначено розмір страхового відшкодування. Листом від 28.07.2021р. НБУ повідомив, шо рішення страховика може бути оскаржене до суду, висновку ТОВ «Партнер-Консалт», яким визначено розмір матеріального збитку не направив.

При цьому, пошкоджений автомобіль «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 оглядав представника страховика - аварійний комісар Артем`єв Р.О., а представники ТОВ «Партнер-Консалт» автомобіль не оглядали.

На замовлення ОСОБА_1 (через представника) проведена незалежна судова експертиза. Судовий експерт ОСОБА_3 особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , робив відповідні заміри та фотографії, склав висновок № 2704/21 від 20.04.2021р. з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет.

Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 2704/21 від 20.04.2021р. відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України: у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 2704/21 від 20.04.2021р. вартість відновного ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 складає 295984,86 грн., ринкова вартість КТЗ складає 266522,85 грн., отже вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, дорівнює ринковій вартості автомобіля 266522,85 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 137599,99 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на зідновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 128922,86 грн. (266522,85 грн.- 137599,99 грн.).

Страховик неправомірно не доплатив позивачеві страхове відшкодування в розмірі 59140,55 грн. з розрахунку: 128922,86 грн. - 69782,31 грн. - 0,00 грн., де 128922,86 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В.; 69782,31 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування; 0,00 грн. - франшиза.

Також позивач просив стягнути зі страховика пеню на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону за період з 24.06.2021р. по 20.12.2021р., 3 % річних та втрати від інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України

На підставі викладеного, просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 59140,55 грн. - страхове відшкодування, 4773,38 грн. - пеню, 870,00 грн. - три відсотки нічних, 1670,46 грн. - втрати від інфляції, 2300,00 грн., компенсувати витрати на оплату послуг експерта, на професійну правничу допомогу, на сплату судового збору.

Відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» позовні вимоги не визнав. 13.02.2022р. від представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білтнової А.В. (діє на підставі довіреності віл 24.12.20214р. а.с. 138) до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 95-100), в якому відповідач не погодився із доводами позивача про наявність підстав для доплати страхового відшкодування. Зазначив, що дійсно 12.03.2021р. відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Mersedes» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

23.03.2021р. поштою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшли документи від представника позивача - ОСОБА_4 , а саме: повідомлення про ДТП від потерпілого, заява про страхове відшкодування від 16.03.2021р. з зазначенням банківських реквізитів рахунку, на який слід перераховувати страхове відшкодування у разі прийняття відповідного рішення, копія полісу страхування, копія схеми місця ДТП, копія довіреності від 16.03.2021р., копія посвідчення водія та копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ, копії паспорту та ідентифікаційного коду.

На підставі п. 34.1 ст. 34 Закону ТДВ СК «Альфа-Гарант» 24.03.2021р. направлено листи за вих. № 12/1267 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з проханням надати запитувані товариством документи.

На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону 01.04.2021р. здійснено огляд пошкодженого автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , про що складено протокол огляду ТЗ.

17.05.2021р. поштою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшли документів від ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , а саме: заява від 30.03.2021р. про зміну напрямку виплати страхового відшкодування, копія постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

11.06.2021р. товариством отриманий висновок автотоварознавчого дослідження ТОВ «Партнер-Консалт» від 10.06.2021р., виконаний оцінювачем ОСОБА_5 , відповідно до якого розмір завданого матеріального збитку власнику автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , складає 79719,97 грн. з ПДВ.

Того ж дня товариством направлено ОСОБА_4 і ОСОБА_1 лист за вих. № 12/2475/1 з повідомленням щодо виплати страхового відшкодування. Тобто ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 69782,31 грн. відповідно до вимог закону.

Вважав, визначену позивачем суму страхового відшкодування необґрунтованою, оскільки у матеріалах справи наявні два різні за своїми висновками звіти про оцінку матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля. Зважаючи на наявність суперечностей у висновках оцінювачів, позивач не скористався правом на заявлення клопотання про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого йому збитку, а тому не довів умисне заниження оцінювачем страховика оцінки вартості матеріального збиту. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі №752/12863/14-ц, провадження №61-11264св18.

На підставі вищенаведеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача - адвокат Демарчук М.В. правом на надання відповіді на відзив не скористався. 16.02.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 93), клопотання про відкладення розгляду справи не надавав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12.03.2021р. в м. Дніпрі по пров. Добровольців сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mersedes-Benz VITO110D», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021р. по справі № 201/2966/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 201328770, який діяв на дату ДТП, забезпеченим транспортним засобом є «Mersedes-Benz VITO110D», д.р.н. НОМЕР_1 , ліміт страхового відшкодування 130 000,00 грн., франшиза - 0 (а.с. 101).

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 .

16.03.2021р. представник ОСОБА_1 - адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування і повідомленням про ДТП та надав необхідний перелік документів (а.с. 9-10), які отримані, як вказує страховик, 23.03.2021р.

У заяві про виплату страхового відшкодування просив відшкодувати кошти на розрахунковий рахунок позивача у АТ «ПУМБ».

Як вказує відповідач, на підставі п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» 24.03.2021р. направлено листи за вих. № 12/1267 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з проханням надати запитувані товариством документи (а.с. 108).

13.05.2021р. представник ОСОБА_1 - адвокат Демарчук М.В. направив до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про зміну напрямку виплати страхового відшкодування на особистий рахунок позивача, а також постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 (а.с. 13 14), які, як вказує представник відповідача, надійшли 17.05.2021р.

Також у долучених до відзиву копіях документів містяться листи ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 29.03.2021р. № 12/1307 та від 29.03.2021р. № 12/1308, якими у представника позивача запитано додаткові документи, зокрема, рахунок СТО, відомості про ФОП ОСОБА_6 . Повідомлено, що повідомлення про ДТП не відповідає зразку, затвердженому ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 109, 110). Однак доказів направлення такого листа до відзиву не долучено.

01.04.2021р. здійснено огляд пошкодженого автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , про що складено протокол огляду ТЗ.

На замовлення страховика оцінювачем ТОВ «Партнер-Консалт» ОСОБА_5 10.06.2021р. виконаний висновок автотоварознавчого дослідження, яким розмір завданого матеріального збитку власнику автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта зносу 0,7 визначений у 79 719,97 грн. з ПДВ.

Як вказує представник, того ж дня товариством направлено ОСОБА_4 і ОСОБА_1 лист за вих. № 12/2475/1 з повідомленням щодо виплати страхового відшкодування.

Разом із тим, до відзиву не долучено ані вказаного листа, ані доказів його направлення.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» зроблено розрахунок страхового відшкодування в розмірі 69782,3 грн. (без дати) і 15.06.2021р. складено страховий акт, у якому зазначено про вказану суму страхового відшкодування (а.с. 135, 136).

15.06.2021р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 69 782,31 грн. на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджено платіжним дорученням від 15.06.2021р. № 17761 (а.с. 137) і позивачем не заперечується.

Позивач вважає, що страховик частково виконав зобов`язання зі сплати страхового відшкодування у розмірі 69782,31 грн. без узгодження із позивачем цього розміру у порядку п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому представник позивача 26.06.2021р. направив вимогу до ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо виплати страхового відшкодування згідно висновку експерта Дроздова Ю.В., складеного на замовлення позивача, а також просив надіслати документи, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (а.с. 60-61).

Листом ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 29.07.2021р. повідомлено позивачеві, що відсутні правові підстави для доплати страхового відшкодування, направив копію ремонтної калькуляції (а.с. 63).

24.06.2021р. представник позивача також направив скаргу до Національного банку України на дії страхової компанії щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування і просив надати документи, на підставі яких було визначено розмір страхового відшкодування (а.с. 66 69).

Листом від 28.07.2021р. НБУ повідомлено представникові позивача про те, шо рішення страховика може бути оскаржене до суду (а.с. 70).

Позивач вказує, що пошкоджений автомобіль «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 оглядав представника страховика - аварійний комісар Артем`єв Р.О., а представники ТОВ «Партнер-Консалт» автомобіль не оглядали.

Відтак, позивач вважає, що страховик не повністю відшкодував йому оцінену шкоду, тому просить стягнути решту зі страховика.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі

визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019р. по справі № 695/882/15-ц.

З матеріалів справи видно, що ДТП внаслідок якої було заподіяної механічні пошкодження автомобілю «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , що належить позивачеві, сталась з вини водія ОСОБА_2 , що на момент ДТП керував транспортним засобом «Mersedes-Benz VITO110D», д.р.н. НОМЕР_1 . Автомобіль «Mersedes-Benz VITO110D», д.р.н. НОМЕР_1 забезпечений полісом страхування цивільно-правової відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну - 130 000,00 грн., франшиза нульова (а.с. 101)

Таким чином, суд доходить висновку про те, що саме на ТДВ СК «Альфа-Гарант» покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачеві матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

При виплаті страхового відшкодування розмір останнього було визначено виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної за замовленням страховика суб`єктом оціночної діяльності оцінювачем ТОВ «Партнер-Консалт» в сумі 79 719,97 грн. (а.с. 114 - 120).

Поряд з цим, виходячи з аналізу наведених вище положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ст. ст. 33,34 цього Закону, вбачається, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком може бути залучено свого представника, яким може бути працівник страхової компанії, аварійний комісар або експерт.

Протоколи огляду ТЗ «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 від 01.04.2021р. від імені страховика склав аварійний комісар ОСОБА_7 , а оцінку здійснив оцінювач ТОВ «Партнер-Консалт» ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оцінювач ОСОБА_5 , який не проводив огляд транспортного засобу, однак склав висновок автотоварознавчого дослідження від 10.06.2021р. № ЦВ.21/1754/0321, на підставі якого страховиком розраховано та здійснено виплату страхового відшкодування, не є особою, визначеною Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка мала право діяти від імені страхової компанії.

Оцінювач ОСОБА_5 при висновку не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі оплатного договору, що може свідчити про його заінтересованість при вчиненні дій в інтересах відповідача.

З огляду на викладене, суд не приймає доводи страхової компанії про те, що позивач не мав правових підстав самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди, оскільки позивач мав на це право згідно п. 34.4 ст. 34 Закону .

Також суд враховує, що згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи видно, що позивач не був ознайомлений із висновком автотоварознвчого дослідження від 10.06.2021р. № ЦВ.21/1754/0321, на його неодноразові запити і скарги висновок наданий не був.

Більш того, лист з вих. № 12/2475/1 з повідомленням ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування, на який посилається представник відповідача як на такий, що був надісланий одним днем із отриманням страховиком висновку оцінювача, тобто 11.06.2021р., до відзиву не долучено, не надані також і докази його направлення.

При цьому, як свідчать матеріали справи, ТДВ СК «Альфа-Гарант» зроблено розрахунок страхового відшкодування в розмірі 69782,3 грн. (без дати) і 15.06.2021р. складено страховий акт, у якому зазначено про вказану суму страхового відшкодування (а.с. 135, 136).

Таким чином, із пояснень представника відповідача слідує, що 11.06.2021р. страховик надіслав повідомлення ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування, а після того 15.06.2021р. ще складав розрахунок страхового відшкодування і страховий акт.

Відтак, 15.06.2021р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 69 782,31 грн. на рахунок ОСОБА_1 , без дотримання установленого ст. 36 Закону узгодження розміру страхового відшкодування з потрепілим, а також за відсутності вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (

Тому позивач і звернувся до судового експерта для визначення розміру завданих йому збитків та в подальшому направив відповідний висновок страховику з заявами та досудовими вимогами про виплату страхового відшкодування в розмірі, визначеному висновком експерта.

Вказане свідчить про те, що розмір страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався.

Відтак, з метою визначення розміру матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В.

Висновком експерта № 2704/21 від 20.04.2021р. визначено, що вартість відновного ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 складає 295984,86 грн., ринкова вартість КТЗ складає 266522,85 грн., отже вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 266 522,85 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 137599,99 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на зідновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 128 922,86 грн. (266522,85 грн. (ринкова вартість) - 137599,99 грн. (вартість після ДТП).

Тому сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті дорівнює 59 140,55 грн. (128922,86 грн. - 69782,31 грн. - 0,00 грн., де 128922,86 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В., 69782,31 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування, 0,00 грн. - франшиза.

Копія висновка експерта № 2704/21 від 20.04.2021р. надіслана позивачем страховику 24.06.2021р., що підтверджується запитом, направленим 24.06.2021р. (а.с. 60 62).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Суд бере до уваги указаний висновок експерта Дроздова Ю.В. як належний і допустимий доказ з огляду на те, що статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експертного дослідження від 20.04.2021р. зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду (а.с. 15).

З огляду на те, що висновок експерта одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем висновок експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

Під час розгляду справи відповідачем (страховиком) не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним та, що експертом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.

Суд вихиляє доводи відповідача з посиланням на правовий висновок у постанові Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі №752/12863/14-ц, провадження №61-11264св18, про те, що у матеріалах справи наявні два різні за своїми висновками звіти про оцінку матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, а позивач з метою доведення обґрунтованості своїх позовних вимог до страхової компанії не скористався правом на заявлення клопотання про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого йому збитку. Спірні правовідносини, які описані у постанові Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі №752/12863/14-ц, склалися між учасниками у 2014 році, тобто до прийняття і набрання чинності 15.12.2017р. ЦПК України у новій редакції, стаття 106 якого нині передбачає можливість надання суду висновку експерта, складеного на замовлення сторони по справі (а не складеного на підставі ухвали суду про призначення експертизи).

Враховуючи вищенаведене, суд не приймає висновок автотоварознавчого дослідження від 10.06.2021р. № ЦВ.21/1754/0321 належним і допустимим доказом та при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу приймає до уваги саме наданий позивачем висновок товарознавчої експертизи № 2704/21 від 20.04.2021р. експерта Дроздова Ю.В.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ДТВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення майнової шкоди, завданої наслідками ДТП в сумі недоплаченого страхового відшкодування 59 140,55 грн. підлягають задоволенню.

В частині заявлених позивачем вимог про стягнення зі страхової компанії пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд враховує наступне.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як установлено під час розгляду справи, розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався та був наявний відповідний спір, який позивачем передано на вирішення до суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на страховика відповідальності у вигляді сплати пені згідно ст. 36 Закону № 1961-IV.

В частині заявлених вимог про стягнення зі страхової компанії у відповідності до ст.625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд враховує таке.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Як роз`яснено судам в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК).

Оскільки судом встановлено, що страховик відповідно до поданих позивачем документів в повному обсязі не здійснив виплату страхового відшкодування, порушивши грошове зобов`язання, зі страховика підлягає до стягнення у відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України три відсотки річних в сумі 870,00 грн. та інфляційних витрат в сумі 1670,46 грн. (а.с. 73)

При цьому, суд приймає до уваги саме розрахунок позивача, обрахований із належної до сплати суми страхового відшкодування 59140,55 грн. за період з 24.06.2021р. по 20.12.2021р. включно (оскільки 15.06.2021р. відбулася часткова виплата суми страхового відшкодування), а саме:

- три відсотки річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 870,00 грн.

- індекс інфляції в порядку ст. 625 ЦК України, в розмірі 1670,46 грн.

Означений розрахунок відповідачем не спростований.

Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 61681,01 грн. (59140,55 грн. (майнова шкода) +870,00 грн. (три відсотки річних) + 1670,46 грн. (індекс інфляції).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, то їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 908,00 грн. за позовні вимоги майнового характеру (а.с. 1).

З огляду на те, що загальний розмір майнових вимог (відшкодування матеріальної шкоди) становить 68754,39 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 61681,01 грн. (тобто, на 89,71%), то загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить 908,00 грн., з урахуванням того такий розмір є мінімальною ставкою судового збору, менше якої не сплачується

Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Дроздова Ю.В., який має свідоцтво про державну реєстрацію ФОП та кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (висновок виготовлений на вимогу позивача), наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 2300 грн. (а.с. 55), а також приймаючи до уваги часткове задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмір 2063,33 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 89,71% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (2300грн.* 89,71% /100%).

Вирішуючи питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. надано суду свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 17.12.2021р. (а.с. 81-83), додаток до цього договору від 17.12.2021р., яким обумовлено фіксований розмір гонорару в сумі 7000,00 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт від 17.12.2021р. на суму 7000,000 грн.

Суд вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому відхиляє клопотання відповідача про відмову у їх стягненні як необґрунтоване.

З урахуванням часткового задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмір 6279,70 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 89,71% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (7000 грн.* 89,71% /100%).

Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 становить 9251,03 грн. (908,00 грн. (судовий збір) + 2063,33 грн. . (витрати на експертизу) + 6279,70 грн. (витрати на правову допомогу).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. ч. 5 ст.279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 59140,55 грн., три проценти річних в розмірі 870,00 грн., індекс інфляції в розмірі 1670,46 грн., а всього 61 681,01 грн. (шістдесят одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 01 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрат по оплаті експертного дослідження в розмірі 1806,46 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 судові витрати в загальному розмірі 9251,03 грн. (908,00 грн. (судовий збір) + 2063,33 грн. (витрати на експертизу) + 6279,70 грн. (витрати на правову допомогу).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 23 лютого 2022 року.

Суддя О.С. Наумова