Дата документу 22.02.2022 Справа № 331/1476/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1476/20
Провадження №22-ц/807/702/22
Головуючий в 1-й інстанції - Скользнєва Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,
секретарІльїна Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє через законного представника ОСОБА_2 в особі представника - адвокат Малюки Валерія Сергійовича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 через законного представника ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Малюки Валерії Сергіївни про поновлення строку перегляду заочного рішення суду та його скасування,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в користуванні власністю - житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що чиняться ОСОБА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Не погоджуючись з вказаним заочним рішення, відповідач ОСОБА_1 через законного представника ОСОБА_2 в особі представника адвоката Малюки В.С. 24.11.2021 року звернувся до суду із заявою, за результатами розгляду якої просив: визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі № 331/1476/230; поновити строк перегляду заочного рішення; скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року. Заява обґрунтована таким. По-перше, вся кореспонденція, яка надходила від суду щодо розгляду даної справи, не була отримана відповідачем, оскільки позивач навмисно приховав від суду той факт, що він перешкоджає в отриманні відповідачем процесуальних документів. По-друге, відповідач є інвалідом ІІ групи, а отже є особою яка звільнена від сплати судового збору, проте, суд, виходячи із змісту заочного рішення, стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір. По-третє, при ухваленні заочного рішення судом не було прийнято до уваги розпорядження Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району № 38р від 27.02.2015 р., відповідно до якого за недієздатним ОСОБА_1 , 1927 р.н. збережено право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 . Також відповідач по справі просив суд поновити строк звернення із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки копія заочного рішення не була отримана відповідачем.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року, у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 через законного представника ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Малюки Валерії Сергіївни про поновлення строку перегляду заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 через законного представника ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Малюки Валерії Сергіївни про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , який діє через законного представника ОСОБА_2 в особі представника - адвокат Малюки Валерія Сергійовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення було пропущено через карантинні обмеження. При цьому заочне рішення грубо порушує житлові права заявника, які підлягають захисту.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом першої інстанції встановлено, що заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ухвалено 15 жовтня 2020 року ( а.с.127-130).

23 жовтня 2020 року копію заочного рішення надіслано відповідачу ОСОБА_1 для відома за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.131).

2 грудня 2020 року на адресу суду повернувся конверт із копією заочного рішення, адресованого ОСОБА_1 , без вручення, з відміткою пошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою ( а.с.135).

11 лютого 2021 року від законного представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.141).

12 лютого 2021 року ОСОБА_2 з матеріалами справи ознайомилася, фотокопії з матеріалів справи зробила ( а.с.141).

2 листопада 2021 року від адвоката Малюки В.С. до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.143).

10 листопада 2021 року адвокат Малюка В.С. з матеріалами справи ознайомилася, фотокопії з матеріалів справи зробила ( а.с.143).

24 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 через законного представника ОСОБА_2 в особі представника адвоката Малюки В.С. звернувся до суду із заявою, за результатами розгляду якої просив: визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі № 331/1476/230; поновити строк перегляду заочного рішення; скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку перегляду заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 через свого законного представника ОСОБА_2 копію заочного рішення отримав в суді 12 лютого 2021 року. Згідно частини третьої статті 284 ЦПК України відповідач через свого законного представника мав право подати до суду заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення, тобто до 4 березня 2021 року. Із заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд разом із заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернувся до суду 24 листопада 2021 року (а.с.147-149), із суттєвим пропуском процесуального строку, встановленого частиною третьої статті 284 ЦПК України без наявності поважних причин для його поновлення.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.127 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до приписів ст. 272 ЦПК України, копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

23 жовтня 2020 року копію заочного рішення надіслано відповідачу ОСОБА_1 для відома за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.131).

2 грудня 2020 року на адресу суду повернувся конверт із копією заочного рішення, адресованого ОСОБА_1 , без вручення, з відміткою пошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою ( а.с.135).

Таким чином, заочне рішення суду відповідачу у справі вручено не було.

Відповідно до ч.4, 6 ст. 272 ЦПК України, за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.7 ст. 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

11 лютого 2021 року від законного представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.141).

12 лютого 2021 року ОСОБА_2 з матеріалами справи ознайомилася, фотокопії з матеріалів справи зробила ( а.с.141).

2 листопада 2021 року від адвоката Малюки В.С. до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.143).

10 листопада 2021 року адвокат Малюка В.С. з матеріалами справи ознайомилася, фотокопії з матеріалів справи зробила ( а.с.143).

Таким чином, матеріали цивільної справи не містять підтверджень отримання відповідачем ОСОБА_1 та його представниками копії заочного рішення у відповідності до вимог ст. 272 ЦПК України, а тому безпідставними є посилання суду першої інстанції з приводу суттєвого пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у відповідності до вимог ст.284 ЦПК України.

Враховуючи наведені обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє через законного представника ОСОБА_2 в особі представника - адвокат Малюки Валерія Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 02 березня 2022 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

Е.А. Онищенко