Справа № 505/4440/16-ц
Провадження № 2/505/32/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2022 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Івасишина В.П.

представника відповідача АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Слюсар М.М.

у відсутності третьої особи представника Подільська дистанція колії регіональної філії "Одеська залізниця"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця", третя особа Подільська дистанція колії регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексу інфляції за період з березня 2001 року по 01.08.2018 року у розмірі 22449 грн. 31 коп., середній заробіток за період з 07.10.2016 року по 01.08.2018 року в сумі 145 893 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 171 342 грн. 31 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця", третя особа Подільська дистанція колії регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути заборгованість по заробітній платі з врахуванням індексу інфляції за період з березня 2001 року по 01.08.2018 року у розмірі 22449 грн. 31 коп., середній заробіток за період з 07.10.2016 року по 01.08.2018 року в сумі 145 893 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 171 342 грн. 31 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Котовського міськрайонного суду від 19.12.2001 року її поновлено на роботі Котовської дистанції колії Одеської залізниці на посаді техніка, починаючи з 19.03.2001 року з виплатою їй заробітної плати за весь час вимушеного прогулу за період з 19.03.2001 року по 19.12.2001 року в сумі 3296,52 грн. Наказом №156/ос від 07.10.2016 року була звільнена згідно ст.38 КЗпП України, в зв`язку з виходом на пенсію, але розрахунок з нею в день звільнення не був проведений. Згідно розрахунку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заборгованість по заробітній платі становить в сумі 3 296 грн. 32 коп. станом на 07.10.2016 року.

Враховуючи, що відповідач виплатив їй у серпні 2018 року заробітну плату в розмірі 3 296,12 грн., на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 03.04.2018 року, тому відповідач зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки, а саме з 07.10.2016 року по 01.08.2018 року середній заробіток в розмірі 145 893 грн, (22 міс. х 6 631,5 грн.) виходячи із середнього заробітку, згідно довідки № 1/219 від 12.12.2016 року.

Крім того, враховуючи, що з 19 грудня 2001 року по 07 жовтня 2016 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, за період її роботи, відповідачем не проводилась індексація її заробітної плати, передбачена діючим законодавством, внаслідок чого порушені її права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов`язання підприємства провести та виплатити їй індексацію заробітної плати.

Несвоєчасним розрахунком відповідача у неї склалося важке матеріальне становище, в результаті вона вимушена була позичати гроші у рідних та друзів, в з в`язку з чим у неї погіршився стан здоров`я, в результаті чого вона проходила курс лікування, порушився сон та нормальні життєві зв`язки, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, крім того несвоєчасною виплатою їй заробітної плати, в неї зменшився розмір пенсії.

Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 3 000 грн. Враховуючи, що рішенням Котовського міськрайонного суду від 19.12.2001 року стягнуто 3296,52 грн. які їй було виплачено в серпні 2018 року, тому заборгованість за час затримки виплати зарплати, станом на 01.08.2018 р. складає 145 893 грн., з врахуванням індексу інфляції за період з березня 2001 року по серпень 2018 року складає 22 449,31 гри.

Ухвалою суду від 12.06.2018 року суддею Павловською Г.В. справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 11.04.2019 року замінено первісного відповідача Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на належного відповідача Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця".

Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Слюсар М.М. надав заперечення, яке зареєстровано в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№7113. Вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в позовній заяві позивач ОСОБА_2 , зазначає, що під час звільнення 07.10.2016 р., у зв`язку з виходом на пенсію з нею не проведено розрахунок по заробітній платі, а саме: не виплачена заробітна плата у сумі 3296,52 грн. згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2001 р.

Таке твердження позивача не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами, що знаходяться у цивільній справі. Зокрема, в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді техніка з виплатою їй заробітної плати за весь час вимушеного прогулу. Проте, в рішенні суду першої інстанції від 19.12.2001 зазначено про виплату заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Зазначив, що заробітна плата і заробіток (середній заробіток) є не тотожними поняттями в зазначеній ситуації. Так, відповідно до ст. 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Тобто, заробіток за час вимушеного прогулу не включено до структури заробітної плати, що доводить нетотожність цих понять. В даній судовій справі сума 3296,52 грн. є відшкодуванням заробітку позивача за час вимушеного прогулу.

Так, рішенням Котовського районного суду від 19.12.2001 кошти у сумі 3296,52 грн. визначено саме як заробіток за весь час вимушеного прогулу, і ця обставина не підлягає доведенню. Доданий до позовний заяви розрахунок інфляційних втрат є незрозумілим та необґрунтованим. Додатково, представник відповідача ОСОБА_3 звернув увагу, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції є неправомірними, оскільки в даному випадку заборгованість по заробітній платі згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 03.04.2018 сплачено в серпні 2018, що підтверджується документально та спростовує безпідставні вимоги позивача.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній з врахуванням індексу інфляції за період з березня 2001 року по 01.08.2018 року у розмірі 22449 грн. 31 коп., середній заробіток за період з 07.10.2016 року по 01.08.2018 року в сумі 145 893 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн. необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Івасишин В.П. підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Слюсар М.М. уточнені позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Івасишина В.П. вважає, необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того зазначив, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2016 року справа 505/3609/16-ц провадження 2/505/1936/2016 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення індексу інфляції та 3% річних по заборгованості по заробітній платі відмовлено у повному обсязі, однак ОСОБА_2 повторно звернулася до суду з аналогічним позовом, а тому необхідно їй відмовити у задоволенні позову. Також звернув увагу, що ОСОБА_2 після поновлення її на роботі і після рішення Котовського міського суду Оодеської області від 19.12.2001 року про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не отримала виконавчий лист, а лише в квітні 2018 року, більш як через 17 років отримала дублікат виконавчого листа і 09.08.2018 року їй було виплачено 3296 грн. 52 коп.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що згідно рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2001 року ОСОБА_1 поновлено на роботі Котовської дистанції колії Одеської залізниці на посаді техніка, починаючи з 19.03.2001 року з виплатою їй заробітної плати за весь час вимушеного прогулу за період з 19.03.2001 року по 19.12.2001 року в сумі 3296,52 грн.

Згідно копії трудової книжки, наказом №156/ос від 07.10.2016 року ОСОБА_2 була звільнена згідно ст.38 КЗпП України, в зв`язку з виходом на пенсію.

Згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 03.04.2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено та видано виконавчий лист у цивільній справі №2-1127/2001 за позовом ОСОБА_1 до Котовської дистанції колії Одеської залізниці про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати у розмірі 3296 грн. 52 коп. Поновлено ОСОБА_1 строк до пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Позивачці ОСОБА_1 перераховано за платіжним дорученням №1116590 від 09.08.2018 року виплати згідно виконавчого листа від 03.04.2018 року по справі 505/396/17 у розмірі 3296 грн. 52 коп. (а.с.182).

Згідно копії рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2016 року, яке набрало законної сили 09 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення індексу інфляції та 3% річних по заборгованості по заробітній платі відмовлено у повному обсязі.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Позивачка ОСОБА_2 як на підставу своїх позовних вимог зазначала, що оскільки відповідачем заробітну плату у розмірі 3296,32 грн. їй було виплачено у серпні 2018 року на підставі постанови апеляційного суду Одеської області від 03.04.2018 року, тому відповідач як зазначає ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки, а саме з 07.10.2016 року по 01.08.2018 року середній заробіток в розмірі 145 893 грн. та індексацію заробітної плати, оскільки з 19 грудня 2001 року по 07 жовтня 2016 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем та за період її роботи відповідачем не проводилась індексація її заробітної плати.

Але, як вбачається з матеріалів цивільної справи та пояснень самої позивачки ОСОБА_1 після винесення рішення Котовського міського суду Одеської області від 19.12.2001 року про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та до прийняття постанови Апеляційного суду Одеської області від 03.04.2018 року позивачка ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу виконавчого листа не зверталась.

Обов"язок у відповідача для виплати середнього заробітку виник лише після прийняття Апеляційним судом Одеської області рішення про поновлення позивачці строку на пред"явлення виконавчого листа та видачу його дублікату та пред"явлення такого дублікату до виконання роботадавцю.

Як вбачається з платіжного доручення №1116590 від 09.08.2018 року ОСОБА_1 перераховано виплати згідно виконавчого листа від 03.04.2018 року по справі 505/396/17 у розмірі 3296 грн. 52 коп.

Крім того, згідно копії рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2016 року позивач ОСОБА_2 вже зверталась до Котовського міськрайонного суду Одеської області 10.10.2016 року із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення індексу інфляції та 3% річних по заборгованості по заробітній платі та вказаним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Згідно ч. 1 п.2 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Тобто позивач ОСОБА_2 вже зверталась до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У зв`язку із вищенаведеним у позові слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця", третя особа Подільська дистанція колії регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексу інфляції за період з березня 2001 року по 01.08.2018 року у розмірі 22449 грн. 31 коп., середній заробіток за період з 07.10.2016 року по 01.08.2018 року в сумі 145 893 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 171 342 грн. 31 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Су д д я Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено та підписано 28.02.2022 року.