Справа № 522/3670/22
Провадження № 2о/522/153/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

01 березня 2022 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності розповсюдженої інформації та ії спростування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту недостовірності розповсюдженої інформації та ії спростування та просить:

Встановити факт недостовірності та спростувати Інформацію, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації заявника ОСОБА_3 :

- « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Сеть « ОСОБА_4 », поширену в

мережі Інтернет на веб-сайті сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса сайту - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адреса сторінки з інформацією

ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- « ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 через свои фирмы Varamar, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 », поширену в мережі Інтернет на веб-сайті сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса сайту - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адреса сторінки з інформацією

АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 :

- « ІНФОРМАЦІЯ_7 » поставляет оружие в зоны

конфликтов через фирмы Varamar, ІНФОРМАЦІЯ_5 », поширену в мережі Інтернет на веб-сайті сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса сайту - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адреса сторінки з інформацією http://vlasti.info/news/6263-kriminal semii varvarenko kak seti Odessa postavljaet oruhie v1.

Суддя, проаналізувавши матеріали заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, вважає за необхідне відмовити відкритті провадження у справі окремого провадження, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998р.), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування в порядку окремого провадження, заявник посилається на те, що особа, яка поширила недостовірну інформацію невідома, а відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких узагалі не було або які були, але відомості про них не відповідають дійсності. Крім того, законодавець уточнює, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка поширила таку інформацію, не доведе протилежне.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Захищаючи свої права, особа, щодо якої поширено недостовірну інформацію, має довести факт того, що таке поширення інформації порочить його честь, гідність і ділову репутацію.

Якщо говорити про поширення негативної інформації в мережі інтернет, то відповідачем у такій справі є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту/порталу. При цьому саме позивач (людина, яка захищає своє чесне ім`я) зобов`язаний знайти і встановити дані цих осіб, оскільки ця інформація повинна бути відображена в позовній заяві (ст. 119 ЦК України).

Якщо ж автор поширеної інформації невідомий, або його місце проживання/перебування встановити не вдається, якщо інформація носить анонімний характер і доступ на сайт є вільним, то належним відповідачем у такій справі буде сам власник веб-сайту, на якому розміщувався інформаційний матеріал, оскільки саме цей власник ресурсу створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до Закону України «Про телекомунікації», доменне ім`я позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

Дані про доменне ім`я, якщо до нього підключено діючий в мережі Інтернет веб-сайт, мають містити ІР адреси веб-хостингу дані про провайдера на серверах якого розміщено сторінки веб-сайту. Знаючи назву та адресу провайдера, можна звернутись до нього або з адвокатським запитом, або, якщо він ігнорує адвокатський запит, витребувати інформацію про його клієнта замовника послуги хостингу через суд.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить суд визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка поширена в мережі інтернет на веб-сторінці: http://vlasti.info.

Тобто, у даному випадку, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Однак, із довідки ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 26 січня 2022 року за № 25/2022-Д зазначені відомості про власника веб-сайту або інформацію про його встановлення, яка додана до заяви вбачається, що з метою встановлення власника веб-сайту: http://vlasti.info Хостінг провайдер: DDOS-GUARD CORP (18 Forth Street, Edinburgh, Scotland, UK); контакти в Росії: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДДОС-ГВАРД» (344019, м. Ростов на Дону, вул. Максима Горького, б. 276, поверх 5, офіс 11).

Таким чином, ОСОБА_2 може встановити власника веб-сайту: http://ilife-news.com/, звернувшись до хостинг-провайдера цього веб-сайту, яким є Storm Systems LLC (Росія), з відповідним запитом.

Доказів такого звернення або доказів відмови у наданні такої інформації заявником до заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування надано не було.

Отже, посилання ОСОБА_2 на неможливість встановлення особи, яка поширила недостовірну інформацію та звернення до суду з заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування в окремому проваджені, є передчасними, та спростовуються документами, доданими до заяви.

З урахуванням викладеного, враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та положення Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суддя вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у прийнятті заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування до розгляду в порядку окремого провадження.

Керуючись ст. 234, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження у справі в порядку окремого провадження. за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності розповсюдженої інформації та ії спростування.

Роз`яснити право звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Р.Д. Абухін

01.03.2022