Справа №201/6391/21
Провадження № 2/201/330/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 лютого 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021р. М(Т)СБУ звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою (а.с. № 3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.07.2021р. було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч. 1 ст. 274 , ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. №45).

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 10.01.2020р. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження та власнику автомобіля «ВАЗ 21099» завдано матеріальних збитків, постраждалих осіб не має. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2020р. у справі №932/1485/20 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована жодним чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок ДТП власниці автомобіля «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) завдано майнову шкоду, яка повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди або відповідальною особою. 15.01.2020р. із заявою про виплату страхового відшкодування до М(Т)СБУ звернувся представник власниці автомобіля «ВАЗ 21099» - ОСОБА_4 . Згідно висновку про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу за №100120, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ 21099» складає 23 502грн. 99коп. М(Т)СБУ визначило розмір регламентної виплати потерпілому у розмірі 21 049грн. 84коп. та 07.04.2020р. відповідна сума коштів була перерахована представнику потерпілого ОСОБА_4 . Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», М(Т)СБУ отримало право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, що відбулася з вини ОСОБА_1 , загальна сума яких складає 22 549грн. 84коп., з яких 21 049грн. 84коп. сума сплаченого відшкодування, 1 500грн. оплата послуг аварійного комісара (експерта), які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 270 грн.

Позивач про дату та час розгляду справи на 13.12.2021р. та 21.02.2022р. був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. №49, 63). 18.10.2021р., 08.12.2021р. та 17.02.2022р. на е/адресу суду надійшли клопотання представник позивача Сечка С.В. (діє на підставі довіреності а.с.№54), в якому представник зазначав, що позов підтримує в повному обсязі та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. №53, 56, 65).

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, які були призначені на 13.12.2021р. та 21.02.2022р., двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся за місцем проживання підтвердженою відповіддю ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 27.07.2021р. (а.с. №44). Конверти з судовими повістками, які були направлені відповідачу, були повернуті до суду з відмітками «не було вдома» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №59, 62).

Крім того, про дату та час розгляду справи на 21.02.2022р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№64).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання двічі поспіль не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.7, ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

10.01.2020р. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілю «ВАЗ 21099» завдано матеріальних збитків, постраждалих осіб не було.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2020р. у справі №932/1485/20 водія ОСОБА_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. №5).

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, в результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якої була забезпечена договором (страховим полісом) №152653855, страховик ПрАТ СК «ВУСО», терміном дії з 25.10.2019р. по 24.10.2020р. (а.с. №9).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 10.01.2020р. відповідач не мав чинного договору ОСЦПВ (а.с. №34).

Згідно висновку експертного дослідження авто-товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку №100120 вартість матеріального збитку нанесеного власниці автомобіля «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_3 , складає 23 502грн. 99коп. (а.с. №13-20).

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП ОСОБА_1 потерпілій відшкодована не була. У зв`язку з чим, представник власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 15.01.2020р. а.с. № 12), з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до М(Т)СБУ з відповідною заявою від 15.01.2020р., яка зареєстрована М(Т)СБУ 21.01.2020р. (а.с. №8).

У зв`язку з настанням події, передбаченої ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля, М(Т)СБУ було прийнято рішення (Наказ №4060 від 06.04.2020р. - а.с. №32) про відшкодування шкоди та представнику власника автомобіля марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_4 виплачено грошові кошти у розмірі 22 549грн. 84коп., що підтверджується платіжними дорученнями №1477329 від 07.04.2020р. та №1477441 від 08.04.2020р. (а.с. №35, 36), розмір відшкодування включає: 21 049грн. 84коп. - сума сплаченого відшкодування, 1 500грн. оплата послуг аварійного комісара (експерта), які позивач просив стягнути з відповідача.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.«а» ч.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок експертного дослідження авто-товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку №100120, по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу.

Згідно ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

М(Т)СБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату представнику потерпілої особи - ОСОБА_4 .

Отже, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у М(Т)СБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі понесених витрат, що складає 21 049грн. 84коп. - сума сплаченого відшкодування, 1 500грн. - оплата послуг аварійного комісара (експерта), які позивач просив стягнути з відповідача, а загалом 22 549грн. 84коп., сплата яких підтверджується платіжними дорученнями №1477329 від 07.04.2020р. та №1477441 від 08.04.2020р.

Як зазначено в правовій позиції, яка була висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р.: «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми у розмірі 22 549грн. 84коп., перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 (як власник пошкодженого авто) на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мала би до відповідача ОСОБА_1 , а відтак, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог М(Т)СБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 35, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, правовою позицією ВСУ в постанові від 16.11.2016р. у справі №6-2188цс16, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму понесених витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 22 549грн. 84коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.