Справа №478/76/22 пров. №2/478/68/2022
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2022 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі,

В с т а н о в и в:

21 січня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0104, загальною площею 9,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області.

Зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі від 23 січня 2017 року, укладеного між нею та ОСОБА_2 , зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18755174.

За його умовами, вона передала в оренду відповідачу ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку, строком на 7 років, під зворотне зобов`язання останнього сплачувати орендну плату в грошовій формі один раз на рік у строк до 31 грудня щороку.

Розмір орендної плати повинен становити 20 000 тисяч гривень, без урахування індексу інфляції.

Однак, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_4 , в період з 2019 по 2021 роки, не сплачує орендну плату за користування землею.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 систематично порушує умови договору, а саме, з 2019 по 2021 роки оренду плату за користування землею в повному обсязі не проводив, просила розірвати договір оренди землі №б/н від 23 січня 2017 року, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 січня 2017 року номер запису про інше речове право: 18755174 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 992 грн 40 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 пояснила, що відповідач ОСОБА_2 свій обов`язок щодо належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати за 2020-2021 роки не виконав, вважає, що зазначені обставини є підставою для розірвання договору оренди землі №б/н від 23 січня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 січня 2017 року номер запису про інше речове право: 18755174, тому просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що ним дійсно не сплачувалася орендна плата за орендовану земельну ділянку, проте це відбулося з поважних причини, оскільки вказану земельну ділянку в нього відібрав ОСОБА_5 . Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що громадянка ОСОБА_3 , відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії МК №015256 виданого 23 листопада 2005 року (а.с.12), є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0104, площею 9,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Дмитрівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області.

23 січня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 9,41 га, кадастровий номер :05:000:0104. Термін дії договору становить 7 років (п. 8 Договору). Державну реєстрацію якого проведено 23 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18755174 (а.с.9-10, 11).

Відповідно до п.п.9, 10, 11 Договору орендна плата виплачується виключно в грошовій формі в розмірі 20000 грн за 9,41 га орендованої земельної ділянки на рік. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексу інфляції. Орендна плата вноситься орендарем один раз на рік у строк до 31 грудня кожного календарного року.

Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, однак не частіше одного разу на рік після завершення сільськогосподарських робіт та збирання врожаю (п.13 договору).

Судом встановлено, що розмір орендної плати не змінювався.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120% від ставки НБУ несплаченої суми за кожен місяць прострочення (п.14 договору).

Відповідно до змісту пункту 34 договору оренди землі його дія припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Судом встановлено, що укладеним між сторонами договором оренди земельної ділянки обумовлено, що орендна плата виплачується виключно в грошовій формі в розмірі 20000,00 грн на рік, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції (пункти 9, 10 договору), проте у 2020 році та у 2021 році відповідачем орендна плата не сплачена.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

22 листопада 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про погашення заборгованості з орендної плати за договором орендиземлі № б/н 23 січня 2017 року, кадастровий номер :05:000:0104 (а.с.22-23).

З податкового повідомлення-рішення від 27.05.2021 року № 7-1411 вбачається, що у ОСОБА_3 був наявний податковий борг з підстав несплати земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0104 за 2021 рік, у розмірі 2544 грн 28 коп. (а.с.16).

Відповідно до квитанції від 22.07.2021 року № 68, позивачем ОСОБА_3 було сплачено податковий борг з земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0104 за 2021 рік, у розмірі 2544 грн 28 коп. (а.с.17, 54).

Згідно відомостей з Державного реєстру платників податків ГУ ДПС України у Миколаївській області про суми сплачених податків та зборів, виплачених доходів від 09.02.2022 року № 1531, відповідачем ОСОБА_2 не сплачувався податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Крім того, з вказаних відомостей судом також встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 за період 2020-2021 років не сплачувалась орендна плата (доходи) за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0104, площею 9,41 га (а.с.56-59).

Як вбачається з листа Відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області від 12.11.2021 року № 14686/65-2021, органом поліції було розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо самоуправства на земельній ділянці громадянином АгаєвимІлгаром, та прийнято рішення що вказані відносини повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства, про що ОСОБА_2 повідомлено листом відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_2 факт несплати орендної плати у 2020 2021 роках підтвердив у судовому засіданні.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що орендна плата не сплачується через самоуправство третьої особи - ОСОБА_6 , не підтверджені належними доказами.

З огляду на викладене та виходячи із положень статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі», статті 651 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо внесення орендної плати в обумовленому договором розмірі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі № б/н, укладений 23 січня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0104, загальною площею 9,41 га, розташованої в межах території Дмитрівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18755174.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.02.2022 року.

Суддя І.П. Сябренко