Номер провадження: 22-ц/813/5132/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дришлюка І.А., Громіка Р.Д.,

в порядку спрощеного провадження переглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2021 року по справі за позовом Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2019 року Одеський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі поданої заяви про надання статусу безробітного від 10.12.2018р. ОСОБА_1 . Одеським міським центром зайнятості було надано статус безробітного з 10.12.2018р., відповідно до наказу про надання статусу безробітного від 14.12.2018р. №НТ181214.

Відповідно до наказу Одеського міського центру зайнятості від 17.12.2018р. №НТ181217 відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 17.12.2018р..

Наказом Одеського міського центру зайнятості від 20.06.2019р. №НТ190620 ОСОБА_1 було припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з реєстрації як безробітного з 16.04.2019р., у зв`язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Під час здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої відповідачем до центру зайнятості, на підставі інформації отриманої з Реєстру застрахованих осіб, було встановлено факт зайнятості відповідача на підставі укладеного з ТОВ «СТАР МЕДІА» цивільно-правового договору про участь у зйомках за винагороду від 02.11.2018р. №02/11/18-САМ/ПУМ.

Між тим, відповідач приховав від працівників Одеського міського центру зайнятості факт своєї зайнятості та продовжував незаконно отримувати допомогу по безробіттю. На підставі зазначеного Одеський міський центр зайнятості звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив залишити їх без задоволення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованість з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 597 гривень 75 копійок та судові витрати у розмірі 1 921 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

На підставі зазначеного, розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 04 березня 2022 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

За статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Статусу безробітного може набути зокрема особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Наказом Одеського міського центру зайнятості від 14 грудня 2018 року №НТ181214 відповідачу було надано статус безробітного.

Відповідно до наказу Одеського міського центру зайнятості від 17.12.2018р. №НТ181217 відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 17.12.2018р..

Наказом Одеського міського центру зайнятості від 20 червня 2019 року №НТ190620 ОСОБА_1 було припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з реєстрації як безробітного з 16.04.2019р., у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, відповідно до підпункту 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 8 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Під час здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої відповідачем до центру зайнятості, на підставі інформації отриманої з Реєстру застрахованих осіб, було встановлено факт зайнятості відповідача на підставі укладеного з ТОВ «СТАР МЕДІА» цивільно-правового договору про участь у зйомках за винагороду від 02 листопада 2018 року №02/11/18-САМ/ПУМ.

Київським міським центром зайнятості за запитом Одеського міського центру зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатом якого було підтверджено факт укладання відповідачем договору з ТОВ «СТАР МЕДІА» про участь у зйомках аудіовізуального твору №02/11/18-САМ/ПУ від 02.11.2018р., згідно якого винагорода за участь у зйомках масових сцен становить 400 (чотириста) гривень 00 копійок.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (частина третя статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (пункти 8 та 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»).

Між тим, відповідач приховав від працівників Одеського міського центру зайнятості факт своєї зайнятості та продовжував незаконно отримувати допомогу по безробіттю, незважаючи навіть на те, що його було своєчасно та належним чином ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного щодо відповідальності за подання недостовірних даних і документів та несвоєчасне подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання матеріальних послуг, які визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується власноручним підписом відповідача на заяві до центру зайнятості від 10.12.2018р..

Зокрема, факт зайнятості відповідача, а саме участь у зйомках аудіовізуального твору ТОВ «СТАР МЕДІА» за винагороду, згідно цивільно-правового договору від 02.11.2018р. №02/11/18-САМ/ПУ, мав юридичне значення та значно впливав на умови нарахування та виплати останньому допомоги по безробіттю у період з 17.12.2018р. по 16.04.2019р..

Враховуючи те, що фактична зайнятість особи за договором цивільно-правового характеру унеможливлює, відповідно до вимог чинного законодавства України, отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, а незаконно отримані кошти підлягають поверненню до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, наказом Одеського міського центру зайнятості від 20.06.2019р. №НТ190620 було припинено реєстрацію відповідача як безробітного з 16.04.2019р..

У зв`язку з вищевикладеним, Одеським міським центром зайнятості було прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 коштів в сумі 597 гривень 75 копійок, які були неправомірно ним отримані в період з 17.12.2018р. по 16.04.2019р..

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції та на законність судового рішення не впливають.

Зокрема в матеріалах справи міститься:

- лист ТОВ «СТАР МЕДІА» від 03.04.2019р. №80, яким підтверджено факт укладання з відповідачем ОСОБА_1 договору цивільно-правового характеру про надання послуг за винагороду та саме фактичне надання послуг у період з 02.11.2018р. по 28.12.2018р. (а.с. 23);

-копія договору цивільно-правового характеру, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР МЕДІА» про надання послуг за винагороду від 02.11.2018р. №02/11/18-САМ/ПУ, підписаний відповідачем (а.с. 24);

-копія акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) і прав до Договору від 28.12.2018р. б/н, підписаний відповідачем, яким підтверджено той факт, що ОСОБА_1 брав участь у зйомках масових сцен та виконав умови Договору за винагороду у сумі 400 (чотириста гривень ОО копійок), яку отримав саме 28.12.2018р. (а.с. 25);

-копія акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 16.04.2019р. №961 (а.с. 21-22).

З умов укладеного Договору участі у зйомках аудіовізуального твору, винагорода Виконавця за договором включала в себе винагороду за участь у зйомках масових сцен фільму, передачу (відчуження) виключеного майнового права на виконання в повному обсязі і становила 400 грн.. Сторони підтвердили, що виплатою цієї суми вичерпуються зобов`язання Студії (ТОВ «СТАР МЕДІА») з виплати винагороди Виконавцю (п. 5.1. Договору).

Винагорода виплачується готівковими коштами з каси Студії після підписання Сторонами Акту про надані послуги, із сум виплаченої винагороди утримуються податки, збори згідно з чинним законодавством (п. 5.2 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, акт прийому-передачі виконання робіт (надання послуг) і прав по договору участі у створенні аудіовізуального твору від 02.11.2018р. №02/11/18-САМ/ПУ, підписано сторонами саме 28.12.2018р., за яким сума винагороди за участь у зйомках масових сцен, що була виплачена ОСОБА_1 склала 400 грн..

Строк дії Договору був встановлений за домовленістю між Сторонами, та визначений у пункті 7.2. Договору, згідно якого він набуває чинності з дати підписання і діє до виконання Сторонами своїх обов`язків за ним.

Враховуючи, що відповідно до пункту 3.1. Договору до обов`язків студії входили зобов`язання щодо виплати Виконавцю винагороди, а відповідно до пункту 5.2. Договору винагорода виплачується після підписання Сторонами Акту про надання послуг, разом з тим підписання зазначеного акту відбулося саме 28.12.2019р. та на підставі визначеного у Договорі порядку розрахунків, виплата винагороди Виконавцю за даним Договором могла бути здійснена тільки після підписання акту, саме тому в період часу з 02.11.2018р по 28.12.2018р. відповідач ОСОБА_1 в розумінні законодавства про зайнятість населення був зайнятою особою.

Спір між сторонами договору: ТОВ «СТАР МЕДІА» та ОСОБА_1 щодо неналежного виконання договору участі у зйомках аудіовізуального твору №02/11/18-САМ/ПУ від 02.11.2018р. відсутній, заперечення його дійсності та оскарження в судовому порядку також не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, на підставі положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 04 березня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік