ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/993/22 Справа № 210/3983/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, яке ухвалене суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 01 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року до суду звернувся позивач ТОВ ОТП Факторинг Україна з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Позовна заява мотивована тим, що 03.10.2008 року, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №ML-311/189/2008 за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 23 500,00 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 1 від 03.10.2008 року.

03.02.2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № №ML-311/189/2008.

10.11.2009 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 2 до Кредитного договору №ML-311/189/2008.

11.05.2010 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 3 до Кредитного договору №ML-311/189/2008, згідно з яким ОСОБА_1 було встановлено новий графік погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною Кредитного договору.

В забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», був укладений Договір поруки № SR-311/189/2008/1 від 03.10.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором №ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року.

Також 03.10.2008 року між ОСОБА_5 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», був укладений Договір поруки № SR-311/189/2008/2 від 03.10.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_5 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором №ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року.

30.10.2009 року на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено досудову вимогу вих. № 22-2/86785 від 09.06.2009 року з проханням сплатити всю заборгованість по Кредитному договору, яка залишена ОСОБА_1 без виконання.

10 грудня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором №ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року, які були укладені між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_6 та Договором поруки SR-311/189/2008/1 від 03.10.2008 року та Договором поруки SR-311/189/2008/2 від 03.10.2008 року.

Після неодноразового уточнення позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року, яка станом на 10.03.2015 року становить 2 529 211,03 грн. та судові витрати.

08 липня 2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ПАТ ОТП Банк, ТОВ ОТП Факторинг Україна, Національного Банку України, Кабінета Міністрів України, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та змін до нього нікчемними та недійсними, визнання дій такими, що порушують права особи.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог зазначив, що 03.10.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту із датою остаточного повернення Кредиту 03.10.2018 року, відповідно до умов якого сторони обумовили «що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись Плаваюча процента ставка».

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, в той же день між Банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 були укладені договори особистої поруки. Але, з моменту укладення договору Банк неодноразово вносив зміни до основного договору, так, додатковий договір № 1 був укладений 03.02.2009 року, Додатковий договір № 2 був укладений 10.11.2009 року, а Додатковий договір № 3 був укладений 11.05.2010 року, останніми двома було збільшено відсоток по оплаті за користування кредитом. При цьому, укладені договори жодного разу із поручителями не погоджувалось.

10.12.2010 року Банк без погодження з боржником та поручителями на підставі договору купівлі-продажу відступив право вимоги за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна», які в свою чергу пред`явили до суду позов про стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитом. Наприкінці 2011 року ОСОБА_1 припинив сплачувати кредит, оскільки несправедливі умови Кредитного договору призвели до того, що значно погіршило його матеріальне становище і його сімя опинилась за межею бідності, окрім цього, позивач у позові зазначив, що він не може виконувати свої боргові зобов`язання перед банком не з власної ініціативи, а з вини держави Україна, оскільки з моменту укладення кредитного договору і по момент звернення до суду через нестабільну політичну ситуцію та міжнародну фінансову кризу курс долара по відношенню до гривні зріс з 4,5 грн. за одиницю іноземної валюти до 26,00 грн., тобто у пять разів або на 500-600%, таким чином, з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення до суду подорожання кредиту (кредитної послуги) відбулося аж на 200%.

Крім того, умови укладеного кредитного договору не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому на їх думку, договір не є дійсним, а їх положення є нікчемними. Зокрема, нікчемність умов кредитного договору щодо виконання договору у іноземній валюті є безумовною передумовою порушення законодавчо закріпленого порядку укладання кредитних договорів та його умов.Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про недоліки пропонованих схем кредитування.

Після неодноразового уточнення позовних вимог в кінцевій редакції, просив суд визнати кредитний договір укладений 03.10.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та зміни до нього від 03.09.2010 року, від 10.11.2009 року, від 11.05.2010 року- нікчемними та недійсними з моменту укладення, визнати договір купівлі-продажу від 10.12.2010 року в частині відступу Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг України» за кредитним договором укладеним 03.10.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та зміни до нього від 03.02.2009 року, від 10.11.2009 року, від 11.05.2010 року- нікчемним та недійсним з моменту укладення.

Визнати, що ОСОБА_1 порушує умови кредитного договору укладеного 03.10.2008 року між ним та ПАТ «ОТБ Банк» з вини Національного банку України та Кабінету міністрів України.

Визнати що ОСОБА_1 порушує умови кредитного договору укладеного 03.10.2008 року між ним та ПАТ «ОТБ Банк» у зв`язку з знеціненням національної валюти по відношенню до іноземних.

Визнати, що знецінення національної валюти по відношенню до іноземної відбулося за незалежних від позивача обставин також визнати, що ОСОБА_1 не міг передбачити знецінення національної валюти по відношенню до іноземної та що його не попереджали про те, що ризики від знецінення національної валюти по відношенню до іноземної валюти покладаються лише на нього.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року первісний уточнений позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями - задоволено.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року у розмірі 2 529 211,03 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна судовий збір у розмірі 1218 грн. 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна судовий збір у розмірі 1218 грн. 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна судовий збір у розмірі 1218 грн. 06 коп.

В задоволенні зустрічного уточненого позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОТП Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, Національного Банку України, Кабінета Міністрів України, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та змін до нього нікчемними та недійсними, визнаній дій такими, що порушують права особи - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом стягнуто пеню за порушення строків повернення кредиту поза межами строку позовної дасності, оскільки заборгованість за кредитом виникла станом на 30.10.2009 року, а позивачем нараховано пеню станом на 10.03.2015 року.

Крім того, надсилаючи досудову вимогу 09.06.2009 року, про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, позивач використав право дострокового стягнення з позичальника заборгованість за кредитним договором.

Проте позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості 05 червня 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Щербачова А.П., який який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого відповідно до ст. 1 Статуту Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №ML-311/189/2008 за умовами якого Відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 23 500,00 доларів США (т.1 а.с.7-15).

03.02.2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № №ML-311/189/2008.

10.11.2009 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 2 до Кредитного договору №ML-311/189/2008.

11.05.2010 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 3 до Кредитного договору №ML-311/189/2008, згідно з яким ОСОБА_1 було встановлено новий графік погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною Кредитного договору.

Згідно п. 3. ч. 1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процента ставка 5,99 відсотка + FIDR.

FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку, а також в приміщенні Банку на інформативних стендах (т.1 а.с.12).

Пунктом 1.9.1 ч.2 Кредитного договору встановлено, що «незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем своїх Боргових та інших зобов`язань за цим Договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3,7. та ст. 3 цього Договору) та/або умов Договору поруки .

Пунктом 1.9.3 Кредитного договору передбачене таке застереження, що вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненним, в день їх направлення на адресу позичальника (Боржника), що зазначена в цьому Договорі. До направлення вимоги чи відкликання на адресу позичальника поштою прирівнюється також і їх вручення позичальнику чи його представникам під розписку.

Відповідно до положень п.п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення.

Згідно п. 4.1.2. Кредитного договору, за прострочення виконання зобов`язань понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів Позичальник крім пені передбаченої в п. 4.1.1 договору сплачує Банку додатково штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених Боргових зобов`язань, але не менше 25,00 (Двадцяти п`яти гривень).

Відповідно до п. 4.1.3. Кредитного договору за прострочення виконання зобов`язань понад 30 (тридцять) календарних днів Позичальник крім пені та штрафу передбачених в п. 4.1.1,- 4.1.2. договору сплачує Банку додатково штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених Боргових зобов`язань, але не менше 50,00 гривень.

Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором 03.10.2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», був укладений Договір поруки № SR-311/189/2008/1, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором №ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року.

Окрім цього, для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором 03.10.2008 року між ОСОБА_5 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», був укладений Договір поруки № SR-311/189/2008/2, відповідно до якого ОСОБА_5 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором №ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року.

Відповіднго до п.3.4 обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому Договорі.

Згідно п.4.1. Договір набирає чинності з дати його підписання стогронами і діє до повного виконання божником зобов`язань за кредитним договором.

За умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором МL-311/189/2008 від 03.10.2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк») та Відповідачем. (Пункт 639 договору від 29 червня 2010 року) (т.1 а.с.37-48).

У зв`язку з не виконанням зобов`язань за Кредитним договором МL-311/189/2008 від 03.10.2008 року, станом на 10.03.2015 року за відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , як за солідарними боржниками існує заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у загальному розмірі 2 529 211,03 гривень, яка складається із: заборгованості по кредиту 23 754,87 доларів США, що у гривневому еквіваленті, відповідно до курсу НБУ (станом на 10.03.2015 року т.1 а.с.215) 543 916, 33 грн.; заборгованість по пені складає 1 985 294, 70 грн.

09 червня 2009 року ЗАТ "ОТП Банк" вручив ОСОБА_1 досудову вимогу вих..№ 22-2/86785 від 09.06.2009 року по Кредитному договору, в якій просив протягом 30 календарних дні з моменту отримання вказаної вимоги сплатити всю заборгованість по Кредитному договору, однак ОСОБА_1 свого обов`язки не виконав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та наявність у зв`язку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором. При цьому, суд дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов вищезазначених договорів у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та, оскільки Банком підтверджено належними доказами (договір про надання кредиту, розрахунок заборгованості) розмір заборгованості, наявні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України, зараз і надалі, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Право банку достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним та інших платежів передбачено п. 2.1.3. Додаткового договору №1 від 03 лютого 2009 року до Кредитного договору № МL-311/189/2008 від 03.10.2008 року, яким визначено, що, Банк має право вимагати дострокового виконання борговавих зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов`язань та/чи інших умов Кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов правочинів, як таких, що існують на момент укладання цього Додаткового договору, так і таких, що можуть бути укладені між банком та позичальником чи між Банком та третіми особами в майбутньому. При цьому, зобов`язання позичальника щодо повного дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника, що зазначена в цьому Додатковому договорі, відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Відповідно до п.3.4 Договору поруки, обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому Договорі.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші обумовлені договором платежі.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені договором строки, банк, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, та умов кредитного договору, використав право достроково вимагати стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, пред`явивши 09.06.2009 року вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту і пов`язаних із ним платежів, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням, позичальнику ОСОБА_1 та поручителям ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 28-30).

Позичальник ОСОБА_1 отримав досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від Банку особисто 30.10.2009 року, що засвідчено його підписом (т.1 а.с. 28) однак залишив цю Вимогу без реагування.

Поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яка була направлена на їх адресу, зазначеної у Договорі поруки, не отримали (т. 1 а.с. 31-32), що, згідно погоджених сторонами умов Договору, а саме п. 2.4 договор поруки, є правовою підставою вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Таким чином, кредитор ЗАТ «ОТП Банк», змінив строк виконання основного зобов`язання, який вважається таким, що настав для позичальника ОСОБА_1 , що зумовило для нього виникнення обов`язку в цей строк повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші платежі.

Забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом встановлення спеціальних способів, які стимулюють боржника до належної поведінки, гарантують виконання ним основного зобов`язання з урахуванням інтересів кредитора. Порядок забезпечення виконання зобов`язання у вигляді поруки врегульовано нормами ст. 554, ст. 559 ЦК України.

Так, згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення божником зобов`язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, не пред`явить вимоги до поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст. 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців (або протягом строку встановленому у договорі поруки, тобто протягом одного року) від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір поруки SR-311/189/2008/1, від 03 жовтня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , не містить строку дії поруки. Натомість у пункті 2.1. цього Договору зазначено, що договір поруки діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором (т. 1 а.с. 27).

Оскільки, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 3.1.) про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що порука припиняється після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений строком повного погашення кредиту є 03 жовтня 2018 року.

Однак, пред`явивши 09 червня 2009 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування, пені та штрафів, кредитор, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя ОСОБА_2 протягом шести місяців з моменту спливу 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позов до боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 пред`явлено у 05 червня 2013 року, тобто за межами строку дії поруки, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника представника ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 про припинення поруки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що зобов`язання за договором забезпечення кредиту (поруки) припинилися на підставі частини першої статті 559 ЦК України, а тому суд першої інстанції безпідставно поклав на поручителя ОСОБА_2 солідарну відповідальність із боржником за кредитним договором.

Не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду в частині стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , оскільки відповідач ОСОБА_7 не може виступати в інтересах боржника, який не уповноважував його на представлення його інтересів і сам рішення суду не оскаржив.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку , що апеляційна скарга представника ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню ,а рішення суду першої інстанції , в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням у відповідній частині нового рішення, про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1827 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-311/189/2008 від 03.10.2008 року у розмірі 2529211,03 грн., скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1827 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: