Провадження № 6/161/62/22
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

представника заявника Котищука В.Л.,

представника ДВС Ковальова Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у межах справи №161/14329/19 за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі №161/14329/19. Заява мотивована тим, що відповідач рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2020, яке залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 25.01.2021, та набрало законної сили 25.01.2021 виконане було у добровільному порядку. Натомість 31.03.2021 Другим відділом ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, стягнення витрат на проведення виконавчих дій, арешт майна боржника, а 28.05.2021 постанову про арешт коштів боржника.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, з підстав викладених у останній.

Представник ДВС у судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити.

Стягувач та відповідач 2 у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 25 січня 2021 року, у справі №161/14329/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/53512-846 від 17 квітня 2007 року, що складається із основної суми боргу у розмірі 83 381,55 грн., а також із 5 723,99 грн. відсотків за користування кредитними коштами, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 336,58 грн.

Рішення суду набрало законної сили 25.01.2021.

31.03.2021 Другим відділом ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, стягнення витрат на проведення виконавчих дій, арешт майна боржника, а 28.05.2021 постанову про арешт коштів боржника.

Заявником на користь Державної іпотечної установи були сплачені такі платежі: 12.04.2021 7 500,00грн., 04.05.2021 7 500,00 грн., 28.06.2021 15 000,00 грн., 23.11.2021 59 105,54 грн., всього 89 105,54 грн., що підтверджується банківськими квитанціями.

Крім того, заявником було сплачено 1336,58 грн. в якості відшкодування витрат щодо сплати судового бору, що підтверджується банківською квитанцією від 17.12.2021.

Заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №161/14329/19, оскільки заборгованість перед стягувачем погашена у добровільному порядку та відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду у даній справі 25.01.2021 набрало законної сили.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Заявник в обґрунтування підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вказує на те, що рішення суду у справі № 161/14329/19 виконане добровільно. Крім того, відсутні будь-які підстави для стягнення з нього виконавчого збору.

Водночас, заявник не надав доказів, які б підтверджували сплату ним заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження.

Так, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що виконання в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження є підставою для закінчення такого виконавчого провадження.

При цьому, суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З огляду на викладене, в поданій заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник фактично ставить питання не про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а задля уникнення стягнення з нього виконавчого збору, з огляду на добровільне, на погляд заявника, виконання виконавчого документа по сплаті заборгованості на користь стягувача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки фактично вказана заборгованість була сплачена вже після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем.

Інших передбачених частиною 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суду не надано, та судом таких обставин не встановлено.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Крім того, слід також зазначити, що питання щодо правомірності дій та законності прийняття рішення державним виконавцем про стягнення із боржника за виконавчим провадженням виконавчого збору може бути предметом позову при зверненні до суду в порядку адміністративного судочинства. Сама по собі необхідність у визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задля досягнення мети не стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням, не ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 353, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у межах справи №161/14329/19 за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено

та підписано 28.02.2022

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Присяжнюк Л.М.