Справа № 364/921/21
Провадження № 2/364/22/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2022 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участі секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, справу за позовом
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в смт Володарка, цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: № тел. НОМЕР_2 )
до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , адреса місця перебування: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку: не зазначено)
про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
09.11.2021 року позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що за рішенням Володарського районного суду Київської області від 24.06.2015 року, справа № 364/756/15-ц, з нього стягуються аліменти на дитину - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень, щомісячно починаючи з 04.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 28.01.2019 року , справа № 364/1218/18, спосіб стягнення аліментів було змінено і в подальшому аліменти стягуються у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що розмір аліментів у розмірі - 5 915,21 гривень є занадто великим, оскільки складає 50 відсотків його заробітної плати. Вказує що на його думку аліменти повинні стягуватися у розмірі ј частини його заробітку(доходу), мотивуючи такий розмір тим, що він матеріально допомагає матері ОСОБА_4 , яка хворіє онкологічним захворюванням; проходить службу за контрактом у військовій частині та отримує заробітну плату у розмірі 11644,24 гривень.
Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 182,192 СК України, ст. ст. 4,175-177, 274-279 ЦПК України, просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього, ОСОБА_1 , за рішенням Володарського районного суду Київської області від 28.01.2019 року, справа № 364/1218/18, та стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
02.12.2021 року відкрито провадження по даній справі. Розгляд справи проводитися в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 10.01.2022 року на 10:00 годину.
10.01.2022 року у зв`язку з неявкою позивача підготовче судове засідання не відбулося. Відповідач належним чином не повідомлена про відкриття провадження, на адресу суду не повернулися поштові повідомлення. Суд відклав підготовче судове засідання на 25.01.2022 року.
11.01.2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача, яким він просить суд провести розгляд справи за його відсутності, оскільки він перебуває в зоні АТО, одночасно просить задовольнити його позовні вимоги.
25.01.2022 року позивач та відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась. Відповідач, про відкриття провадження, час та місце проведення підготовчого судового засідання не повідомлена. За вказаних обставин суд відклав підготовче судове засідання на 17.02.2022 року на 09 годину.
17.02.2022 року позивач та відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилися. Позивач просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась. Була повідомлена про місце, день і час розгляду справи у порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.03.2022 року.
14.03.2022 року позивач в судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення останнього належним чином повідомлений. В матеріалах справи містяться його заяви, якою він просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити ( а.с. 44, 46, 49, 53, 58-63, 65 ).
Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Суд вживав відповідних заходів, та відповідачка повідомлена належним чином про відкриття провадження у справі про що свідчить поштове повідомлення ( а.с. 45, 52, 64 ). Про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином шляхом направлення судових повідомлень рекомендованим листом.
Відповідачці було роз`яснено її право подати протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження письмову заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження та про подання відзиву на позовну заяву, зазначеним правом відповідачка не скористалася (відзиву на позовну заяву не надіслала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надала).
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Матеріали справи вказують, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Володарського районного суду Київської області від 28.01.2019 року з позивача на користь ОСОБА_2 матері дитини стягуються аліменти у розмірі 1/3 ( третина) частки від усіх його заробітків, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стаття 82 ЦПК України зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що в зв`язку зі зміною його матеріального становища він вимушений звернутися до суду з вимогою про зменшення позовних вимог.
На ствердження зазначив, що на час звернення до суду він перебуває на військовій службі ( а.с.15) та розмір його заробітної плати складає 11644,22 гривень ( а.с.14).
Станом на 07.02.2022 року позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях ( а.с. 62 ).
Окрім того позивач матеріально допомагає матері єдиним сином якої він є ОСОБА_4 , яка хворіє онкологічним захворюванням, про що надав письмові докази ( а.с. 8, 9).
Розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 за рішенням Володарського районного суду Київської області від 28.01.2019 року становить 5 915,21 гривень складає 50 відсотків його заробітної плати ( а.с. 24).
Таким чином, встановлені судом обставини, наявні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.
Так, згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Так, встановлено, що позивач і сума його доходу не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки з моменту постановлення рішення Володарського районного суду Київської області від 28.01.2019 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача його матеріальний стан суттєво змінився.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, а також приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Володарського районного суду Київської області від 08.12.2009 року, але при цьому не менше ніж визначено чинним законодавством.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. При цьому, Розділом VI ЦПК України регулюються процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже суд приходить до висновку про відкликання виконавчого листа № 2-521,2009, після набрання даним рішенням суду законної сили.
Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів є підтвердженими, а саме у зв`язку зі зміною його матеріального становища: на час звернення до суду він перебуває на військовій службі та розмір його заробітної плати складає 11644,22 гривень; матеріально допомагає матері, єдиним сином якої він є, яка хворіє онкологічним захворюванням. Про що надав письмові докази, які містяться в матеріалах справи.
Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає можливим задовольнити позов.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 7, 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити повністю.
Зменшити розмір аліментів, який стягується за рішенням Володарського районного суду Київської області від 28.01.2019 року .
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , адреса місця перебування: АДРЕСА_3 ) аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј (чверті) частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини.
Відкликати виконавчий лист № 364/1218/18.
Стягнення аліментів проводити з дня набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя Г. Л. Моргун