Провадження № 2-др/127/16/22
23 лютого 2022 рокум. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача адвоката Кашпрук О.В. про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі за позовом Державного концерну «Укроборонпром» до Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 , Державного підприємства «Електричні системи», про визнання протиправним та скасування рішення,
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала дана справа.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2021 року до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучені: Державне підприємство «Електричні системи» та ОСОБА_1
15 листопада 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 адвоката Кашпрук О. В. в яких остання підтримала заявлені позовні вимоги та просила стягнути витрати третьої особи на правничу допомогу, надавши договір про надання правової допомоги від 02 листопада 2021 року.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2022 року у цій справі позов Державного концерну «Укроборонпром» задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення виборного органу Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи» про вимогу до Державного концерну «Укроборонпром» про розірвання трудового договору (контракту) із директором Державного підприємства «Електричні системи» Герилом В.М., оформлене протоколом засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи» від 22 вересня 2021 року, а також стягнуто з Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи» на користь Державного концерну «Укроборонпром» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2270,00 грн.

При ухвалені цього рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, зважаючи, що представником третьої особи ОСОБА_1 адвокатом Кашпрук О. В. заявлено в установленому порядку про надання доказів витрат на правничу допомогу.

14 лютого 2022 року до суду надійшла заява представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 адвоката Кашпрук О. В. про стягнення судових витрат та в підтвердження витрат надані: акт передачі-прийняття результатів правничої допомоги по справі № 127/27884/21 з описом наданих послуг на суму 12 825, 00 грн та квитанція №б/н від 14 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання та сукупності наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику учасників справи в судове засідання.

Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як безумовно слідує із матеріалів справи, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 скористався правничою допомогою під час розгляду цієї справи та має витрати у зв`язку із цим.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно ч.12 ст.141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом.

Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 02 листопада 2021 року, та підтримував позовні вимоги позивача, які були задоволені.

Згідно п. 3.1 даного договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого визначається з вартості години роботи адвоката по справі у розмірі 900 грн, за результатами наданих послуг. Адвокат зобов`язаний підготувати акт приймання-передання робіт з деталізованим описом наданих робіт (послуг) та інформацією про фактичні витрати адвоката, який підлягає підписанню сторонами.

Згідно акту передачі-прийняття результатів професійної правничої допомоги по справі № 127/27884/21 були надані такі послуги: перша консультація клієнта щодо суті спору 1 год., підготовка, оформлення чотирьох адвокатських запитів 3 год. 30 хв.; підготовка, оформлення пояснень третьої особи на позов та відзив 6 год.; ознайомлення з поясненнями третьої особи ДП «Електричні системи», заявою про зміну предмета позову та додатковими поясненнями представника позивача 1 год. 30 хв.; підготовка заяви від 06 грудня 2021 року та додаткових пояснень від 08 лютого 2022 року 30 хв. та участь у судових засіданнях 1 год. 45 хв.. Загальна тривалість надання правової допомоги 14 год. 15 хв., що становить 12 825,00 грн. При цьому сторони свідчать про оплату всієї суми наданих коштів.

Суд враховує, що вказані витрати на правничу допомогу третьої особи пов`язані з розглядом справи, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, є неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, докази про їх неспівмірність відсутні, відповідач, отримавши заяву про витрати 16 лютого 2022 року клопотання про їх неспівмірність не заявляв, а тому при їх розподілі суд враховує результат розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Зважаючи на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2022 року позовні вимоги були задоволені, а третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 в ході розгляду справи підтримував позов, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи» на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 825,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №127/27884/21 за позовом Державного концерну «Укроборонпром» до Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 , Державного підприємства «Електричні системи», про визнання протиправним та скасування рішення.

Стягнути з Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Електричні системи» на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 12 825,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Державний концерн «Укроборонпром», 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ,

Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Електричні системи», 21001, м. Вінниця, вул. Стрілецька,57-Б, ,

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

Державне підприємство «Електричні системи»,21007, м. Вінниця, вул. Стрілецька,57-Б, код ЄДРПОУ 40210018.

Суддя: