Справа № 303/9011/21
2/303/2253/21
Номер рядка статистичного звіту 45

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у спрощеному провадженні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які в ньому не проживають тривалий час. Позивачі посилаються, що оскільки вони є співвласниками будинку, а відповідачі залишаються зареєстрованими в ньому, цим порушуються їх права на вільне володіння та користування своїм майном, у зв`язку з чим просить позов задоволити.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідачі відзив на позов не подавали.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 26.04.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав № 30447640, свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 13.04.2021 року державним нотаріусом Шпеник М.Ю., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2021 року № 252501153, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.04.2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2021 року № 252501279 ( а.с.18-24).

Із заяв ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , посвідчених старостою Новодавидківського старостинського округу Мукачівського міської ради територіальної громади, ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не проживають за адресою АДРЕСА_1 з 2011 року по даний час (а.с. 26-28).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З огляду на вищевказане, позов про визнання відповідачів таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 316, 318, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 156 ЖК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2022 року.

Головуюча О.В.Гутій