Справа № 496/1590/20
Провадження № 2/496/700/21
17 січня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Буран В.М.,
за участю: секретарі - Стрілець Ж.М.,
розглянувши заяву про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Біляївської районного державної нотаріальної контори, Тарлева Василя про визнання протиправними дії державного виконавця, визнання недійсними електронних торгів щодо земельної ділянки та скасування акту передачі нерухомого майна та свідоцтва про право власності,-
Рішенням Біляївського районного суду від 15 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Біляївської районного державної нотаріальної контори, Тарлева Василя про визнання протиправними дії державного виконавця, визнання недійсними електронних торгів щодо земельної ділянки площею 0,1018 га. з невід`ємними поліпшеннями у вигляді будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 та скасування акту передачі нерухомого майна стягувачу та свідоцтва про право власності 2-1447, виданого 08.11.2019 року було відмовлено.

02.07.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Компанієць М.М. було подано заяву про стягнення судових витрат, а саме - витрат на правничу допомогу у сумі 50 000 грн., витрат на поштові відправлення у сумі 278,00 грн., судовий збір у сумі 3623,20 грн. Зазначив, що докази сплати судового збору у розмірі 3 363,20 грн. містяться в матеріалах справи, витрати на поштові відправлення підтверджуються копіями чеків поштових відправлень (на 6 аркушах), які додаємо до заяви, а витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією Договору про надання правової допомоги № 152 від 16 березня 2020 року, копією Угоди від 22 червня 2020 року щодо внесення змін до Договору про надання правової допомоги № 152 від ї 6.03.2020 року, копією Рахунку на оплату № 23/06-01 від 23 червня 2020 року, копією Платіжного доручення № II143998 від 01 липня 2021 року, копією Виписки по кредитній картці за період з 01.07.2021 по 01.07.2021, які додаємо до заяви.

При складані повного тексту рішення суду, було встановлено, що суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

В порядку ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вирішив розглянути заяву без виклику сторін.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, про яку представником позивача було повідомлено ще при розгляді справи по суті, суд вважає за необхідне розглянути це питання в додатковому рішенні.

Дослідивши заяву представника позивача, який просив задовольнити заяву про стягнення судових витрат в поновному обсязі, матеріали справи, докази щодо надання правничої допомоги, сплати судового збору, чеків поштових відправлень, суд дійшов наступних висновків.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Від так, рішенням суду від 15.12.2021 року у задоволенні позову було відмовлено, а у відповідності ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові - витрати пов`язанні з розглядом справи покладаються на позивача, тому в заяві про стягнення судових витрат необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 246, 259, 263, 264, 265, 268, 270, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Компанієць М.М. про стягнення судових витрат, а саме - витрат на правничу допомогу у сумі 50 000 грн., витрат на поштові відправлення у сумі 278,00 грн. та витрат щодо сплати судового збору у сумі 3623,20 грн. - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково, - шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його винесення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили додаткове рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Буран