БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2455/2021
Провадження № 2/497/193/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

секретаря судового засідання Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який згодом уточнив, та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на частки будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- на 1/5 частину вищезазначеного будинку як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- на 1/5 частину вищезазначеного будинку як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після своїх батьків й не може оформити право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, мотивуючи позовні вимоги положеннями ст.ст. 392, 1258, 1223, 1264, 1268, 1269 ЦК України..

В обґрунтування вимог позивач стверджує, що станом на 14 квітня 1991 року вище зазначений житловий будинок за типом відносився до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 , батько позивача. Також в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , мати позивача, сам позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_4 та його син ОСОБА_5 . Кожному члену колгоспного двору належало по 1/5 частині житлового будинку. Після смерті батька, належну йому 1/5 частину будинку успадкував позивач за заповітом. Після смерті матері позивач також за заповітом успадкував належну їй 1/5 частину житлового будинку, але при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

Ухвалою від 05.01.2022 року було відкрито провадження по справі.

На виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Агбун М.І. 19.01.2022 року надано на адресу суду копії спадкових справ щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 січня 2022 року позивачем подану заяву про уточнення позовних вимог (а.с.78), при цьому а ні предмет позову, а ні підстави позову не були змінені. Позивачем виправлено описку у зазначенні номеру будинку. Уточнення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Ухвалою від 09.02.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 09.03.2022 року.

Позивач в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, проте позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні у повному обсязі, просив судовий розгляд провести у його відсутність, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.85).

Відповідач Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника, про що надав відповідну заяву (а.с.84, 89).

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх син позивач ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 28.10.2021 року за №2453 (а.с.9).

Згідно довідки Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» № 412 від 01.12.2021 року, право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 не зареєстровано. Відомості щодо зміни адреси відсутні (а.с.16).

Відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 15.11.2021 року, вищевказаний будинок має загальну площу 130,0 кв.м., житлову 85,8 кв.м., про факти самовільного будівництва не зазначено.

Відповідно висновку про вартість об`єкта оцінки, виготовленого за замовленням власника, тобто позивача ОСОБА_1 , станом на 09.12.2021 року інвентаризаційна вартість за адресою: АДРЕСА_1 складає 96 998.00 гривень (а.с.19).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності у 2004 році, державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

В силу зазначених вимог, позивач та померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично є власниками 1/5 частини кожний зазначеного домоволодіння як члени колгоспного двору, але не зареєстрували своє право.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 46 (а.с.7).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , посвідченого секретарем Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області 05.04.2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 30, є його син ОСОБА_1 , позивач по справі (а.с.11).

З матеріалів спадкової справи №309/2021, надісланої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с.54-77) вбачається, що з заявою від 20.10.2021 року (а.с.54) до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_1 , позивач по справі.

Згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області № 2453 від 28.10.2021 року на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований та проживав їх син, позивач ОСОБА_1 зі своєю дружиною та сином (а.с.9).

27.10.2021 року на ім`я ОСОБА_1 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (а.с.77).

Однак, згідно постанови від 09.12.2021 року нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку домоволодіння (а.с.17), в зв`язку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим на підставі актового запису про смерть №69 від 25.01.2020 року, складеним Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області № 2453 від 28.10.2021 року на час смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований та проживав їх син, позивач ОСОБА_1 зі своєю дружиною та сином (а.с.9).

З досліджених матеріалів спадкової справи № 310/2021, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29-52) слідує, що з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся 20.10.2021 року її син, позивач ОСОБА_1 (а.с.29).

Разом з цим, нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на частку в житловому будинку в зв`язку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів на будинок (а.с.18).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за заповітом, позивач набув право на майно: на дві 1/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса. Нотаріус відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» під час видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно зі ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на частину будинку підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.120, 123, ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст.182, 328, 216-1218, 1221, 1262, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 5, 10, 13, 81-83, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 19.03.2004 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності:

- на 1/5 частину будинку садибного типу з господарським спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- на 1/5 частину будинку садибного типу з господарським спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький