Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2022 Справа №607/1913/22

провадження 2/607/1657/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.А.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сампари Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2013. За час перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з моменту розірвання шлюбу і по теперішній час проживають із позивачем та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Так, 23.07.2021 позивач звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Однак 11.10.2021 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області їй було відмовлено у видачі судового, так як з отриманої судом інформації неможливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) ОСОБА_2 . Відтак 22.10.2021 року позивач звернулася із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.01.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Між моментом звернення із заявою про видачу судового наказу та позовною заявою про стягнення аліментів минуло три місяці, а тому позивач вважає, що оскільки вона намагалася отримати аліменти від відповідача, але він ухилявся від їх сплати, є підстави для стягнення аліментів за минулий час.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 23.07.2021 по 21.10.2021.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладений у ньому, додатково зазначила, що зверталася до відповідача з вимогою надати кошти на утримання дітей, однак такі вимоги залишилися без відповіді .

Представник позивача адвокат Сампара Н.М. в судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому наведених та просила його задовольнити, додатково зазначила, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 , відповідач подав відзив згідно якого позов визнав в повному обсязі, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на користь позивача, що свідчить про усвідомлення обов`язку утримання дітей, наявність потреби позивача у такій матеріальній допомозі та відсутність її надання добровільно.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2013 розірвано шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26.11.2005 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2072.

У шлюбі в сторін народилось двоє дітей, зокрема, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 05.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області , актовий запис №1155 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 08.05.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області , актовий запис №991.

23.07.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, про що свідчить штамп проставлений на копії заяви у лівому верхньому кутку.

Як вбачається з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.21 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі вказаного вище судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України, оскільки неможливо встановити зареєстроване місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_2

22.10.2021 року позивач звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заявою про стягнення із відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 намагалася отримати аліменти від відповідача ОСОБА_1 , однак останній добровільно не надає необхідних для утримання дітей коштів, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181, ст. 183 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) за період з 23.07.2021 по 21.10.2021 підлягає задоволенню, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 (однієї третини) всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 липня 2021 року і до 21 жовтня 2021 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах сплати платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення буде складене 28 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець