ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1682/22 Справа № 210/5571/21 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 210/5571/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Вікторович О.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок профзахворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є донькою ОСОБА_2 , який з 16.09.1960 року по 15.06.2004 року працював на підприємстві відповідача.

У 2006 році батькові позивача було встановлено професійне захворювання, а 25.06.2007 року - діагноз: периферичний рак правого головного бронху T3N1M0 клінічна група II, у зв`язку з чим він перебував на обліку, проходив обстеження та лікувався в Комунальному закладі «Криворізький онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер. Довідкою про причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серія ДНА-03 від 000219, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з профзахворюванням від 2006 року (а.с.4).

Позивач вважає, що внаслідок смерті батька їй завдано моральної шкоди, оскільки у віці 48 років вона втратила батька, а її діти - дідуся. Її охопив сильний душевний біль, розпач, страх, тривога, оскільки батько для неї був взірцем, вона постійно відчувала його підтримку, любов, турботу, він був дуже чуйним та завжди її підтримував у всьому, а після його смерті на якийсь час вона втратила сенс життя. Незважаючи на те, що з моменту смерті батька пройшов вже певний час, вона все одно переносить моральні страждання та переживання, також буде їх переносити і в майбутньому, до кінця свого життя. Смерть батька спричинила їй й додаткові незручності в житті, оскільки вона тепер вимушена більше уваги приділяти своїй мамі, яка залишилася самотньою після смерті чоловіка.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути на її користь з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 грн. без утримання податків та зборів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. без утримання податків та зборів, та стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у сумі 2 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність позивачкою обставин справи, зокрема, відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння їй моральної шкоди. Апелянт зауважує на тому, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди завищений та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, вимогам розумності та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилається на те, що апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є необґрунтованою, а викладені в ній доводи спростовуються матеріалами справи, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 ( прізвище при народженні « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » після одруження з ОСОБА_6 10.10.1981 року) (а.с.10).

Батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з 16.09.1960 року працював на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Зокрема, з 16.09.1960 року по 16.01.1984 року ОСОБА_3 працював літейником, модельником, слюсарем механічного обладнання в фасонно-літейному цехах на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 16.01.1984 року по 18.10.1996 року - слюсарем механічного обладнання, слясарем з ремонту металургійного обладнання, слюсареи-ремонтником в літейному, в фасонносталелітейному цеху на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 08.10.1996 року по 07.04.2004 року слюсарем-ремонтником у фасонносталелітейному цеху на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 07.04.2004 року по 15.06.2004 року - слюсарем-ремонтником у фасонносталелітейному цеху Відкритого акціонерного товариства «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Звільнений 15.06.2004 року за ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.12,13).

Відповідно до довідки КП «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР» № 451 від 02.09.2021 року ОСОБА_3 з 09.07.2007 року перебував на обліку з діагнозом периферичний рак правого головного бронху T3N1M0 клінічна група II (а.с.14).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 рік (а.с.9).

З довідки про причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серія ДНА-03 від 000219, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», вбачається причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з профзахворюванням від 2006 року (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю батька внаслідок отриманого ним професійного захворювання з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки КП «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР» № 451 від 02.09.2021 року ОСОБА_3 з 09.07.2007 року перебував на обліку з діагнозом периферичний рак правого головного бронху T3N1M0 клінічна група II (а.с.14).

Наданим позивачем до відзиву на апеляційну скаргу Актом розслідування хронічного професійного захворювання № 39 від 28 грудня 2006 року встановлено, що професійне захворювання - пневмоконіоз петрої ст., ускладений хронічним обструктивним захворюванням леегнь першої-другої ст. ЛН першого-другого ст.J60 виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, зокрема роботи ОСОБА_3 в період з квітня 1975 року по червень 2004 року на підприємстві відповідача під шкідливим впливом дії пилу фіброгенної дії, що перевищував ГДК через недосконалість робочих місць, що потягло за собою в подальшому смерть ОСОБА_3 , що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата батька завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди, оскільки із наданого позивачем Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 39 від 28 грудня 2006 року вбачається, що професійне захворювання ОСОБА_3 , яке відповідно до довідки про причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серія ДНА-03 від 000219, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», знаходиться в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, оскільки внаслідок смерті батька позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, яка втратила підтримку близької людини, ступінь вини підприємства відповідача, яке не створило безпечних умов праці.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення їй моральної шкоди у зв`язку з втратою батька, колегія суддів не бере до уваги з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок смерті матері. Смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, тривалість роботи ОСОБА_3 на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 200 000 гривень.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: