Провадження № 2/727/86/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді:Літвінової О.Г.

за участю

секретаря судового засідання: Вальків А.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3

Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є повнолітніми.

Згідно рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.06.2017 року з ОСОБА_3 стягувались аліменти на утримання дітей по 900 грн. на кожну дитину. В подальшому, з відповідача також стягувались аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4 на період навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 їхня донька ОСОБА_5 досягла повноліття. У той же час, вона навчається у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» на денній формі навчання. Тому вона на період навчання не працює, перебуває на її утриманні, а відповідач після закінчення сплати аліментів у зв`язку з досягненням донькою повноліття припинив надавати їй матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 працює настоятелем храму на честь св.вмч.Димитрія в с. Ванчиківці Новоселицького благочиння протоієрею, є працездатним та має можливість брати фінансову участь в утриманні доньки.

Просила стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець Чернівецької області, с.Магала на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., до досягнення нею 23-х років.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23 річного віку. Такий розмір аліментів, що ним визнається обумовлений тим, що він працює настоятелем храму, дохід він отримує в сумі 2000 грн. в місяць, інше добровільні пожертви прихожан, що становить набагато менше мінімальної заробітної плати, іншого доходу не має.

На даний час він є одружений та має на своєму утриманні теперішню дружину та неповнолітню дитину, які потребують матеріальної допомоги. Окрім того, на його частковому утриманні перебувають батьки пенсіонери за віком, з якими він постійно проживає. Нерухомого майна у власності не має.

Враховуючи обов`язок позивачки по утриманню дитини, вважає, що аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23 річного віку.

Тому, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки визнає частково.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Зазначила, що донька навчається на денній формі навчання, при цьому вона на період навчання не працює, перебуває на її утриманні, а відповідач після закінчення сплати аліментів у зв`язку з досягненням донькою повноліття припинив давати їй матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, виходить з мінімальних життєвих стандартів, які наразі в державі досить високі ціни на харчування, одяг, ліки, також доньці постійно потрібні витрати на навчання, канцелярські товари, книги тощо. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про місце та час був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити частково: стягнувши з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 50% прожиткового мінімуму до досягнення нею 23-х річного віку. У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. просила відмовити з тих підстав, що вона є повнолітньою, яка не зважаючи на навчання має змогу у вільний від навчання час також працювати, оскільки ОСОБА_3 не матиме змоги повноцінно утримувати та забезпечувати іншу дитину, допомагати батькам.

Заслухавши вступне слово сторін та представників, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є повнолітніми (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_3 записаний як батько в свідоцтвах про народження дітей, запис про батьківство не оспорював.

ОСОБА_5 виповнилось 18 років, на даний час вона є повнолітньою.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Повнолітня дитина ОСОБА_5 , 2003 року народження навчається в відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» на денній формі навчання (а.с.11).

Згідно рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.06.2017 року з ОСОБА_3 стягувались аліменти на утримання дітей по 900 грн. на кожну дитину. В подальшому, з відповідача також стягувались аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4 на період навчання, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що повнолітня донька проживає разом із нею, а відповідач зобов`язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. до досягнення нею 23-х років.

Розглядаючи аргументи, наведені сторонами по справі, суд виходить із наступного.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі -СК України).

Згідно ч. 2ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192і194-197цього Кодексу.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови ПВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено, що з відповідача відповідно до рішення Шевченківським районним судом м. Чернівці (виконавчий документ 727/5171/17 від 22.06.17 року) стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття.

У зв`язку з досягненням ОСОБА_5 донькою повноліття, стягнення аліментів з відповідача припинено; разом з цим по аліментах залишалася на день звернення в суд з даним позовом, заборгованість по аліментах.

Позивачкою доведено, що ОСОБА_5 , 2003 року народження є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач ОСОБА_3 добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітня ОСОБА_5 навчається стаціонарно, прецевлаштуватися вона не має змоги у зв`язку з навчанням, несе витрати на проїзд до місця навчання. Судом також враховується і матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.

Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривні 00 копійок.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 18,28, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мешканець Чернівецької області, с. Магала) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мешканка АДРЕСА_1 ) на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., починаючи з 14.12.2021 року і до досягнення нею 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мешканець Чернівецької області, с. Магала), на користь держави судовий збір в сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень (сорок) коп.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду виготовлено 28 лютого 2022 року.

СУДДЯ: О.Г.Літвінова