ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц/821/484/22
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції Новіков О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Сіренка Ю.В., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаря Чуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лінника Миколи Сергійовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2022 року (повний текст судового рішення виготовлено 24 січня 2022 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Василюк Юлії Олександрівни щодо накладення арешту на кошти, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на його рахунку для нарахування пенсії.

Скаржник є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 3866303 з виконання кількох виконавчих документів про стягнення з нього коштів.

30.09.2021 винесено постанову державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_1 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику, в результаті чого було арештовано його пенсійний рахунок, який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», Київ Україна, для зарахування йому пенсії.

З початку жовтня 2021 року він не може отримувати належну йому пенсію, яка являється єдиним джерелом його існування, а також немає можливості сплачувати комунальні платежі та далі виплачувати борги, які має намір відшкодувати в повному обсязі перед стягувачами.

Скаржник не заперечує проти стягнення боргів, але накладення арешту на спеціальні рахунки банків вважає незаконним та перевищенням повноважень державного виконавця.

Просив визнати дії державного виконавця Соснівського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюк Ю.О. про арешт коштів боржника неправомірними, та скасувати постанову державного виконавця від 30.09.2021 у виконавчому провадженні №38626303 про арешт майна боржника в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляді пенсії, що надходять на його рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» для зарахування йому пенсії.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2022 року у задоволенні скарги відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_1 не надав суду доказів, що рахунок, на який накладено арешт вищевказаною постановою державного виконавця, є спеціальним рахунком, на який йому нараховується пенсія. Крім того, банк з моменту надходження постанови про накладення арешту на рахунки, не надав відомості та не повідомив державного виконавця, що рахунок є спеціальним, а постанову про накладення арешту коштів не повернув. Таким чином, на момент винесення постанови дії державного виконавця були правомірними.

Ухвала оскаржена в апеляційному порядку боржником.

Доводи апеляційної скарги повторюють твердження, викладені у поданій до суду першої інстанції скарзі. Додатково зазначено, що ОСОБА_1 вважає арештований рахунок пенсійним, оскільки джерело походження коштів на ньому тільки виплати Пенсійного Фонду. На підставі цього, апелянт стверджує, що цей рахунок є спеціальним, тобто таким, на який розповсюджуються дія ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обмежень з відрахувань.

Просить ухвалу скасувати, постановити нову про задоволення його скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю за таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 3866303 по виконанню:

1) виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 823/566/15 від 26.05.2015 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ДП боргу в сумі 24049,26 грн.;

2) виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 28/712/11028/14ц від 23.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судових витрат в сумі 3654,00 грн.;

3) виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/3875 від 09.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТВФ «Босфор» боргу в сумі 335000,00 грн.;

4) виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/1191/14-ц від 14.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 52767,08 грн.;

5) виконавчого листа у справі № 1-кп/712/93/13 від 09.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Технооптторг» боргу в сумі 1511391,82 грн.;

6) виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/4565/ від 15.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» боргу в сумі 1796573,50 грн.;

7) виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 2-1998/12 від 25.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 12000,00 грн. та судового збору в сумі 218,80 грн., а всього 120218,80 грн.

Постановою головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюк Ю.О. від 30.09.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1976230,85 грн.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центральногоміжрегіонального управління Міністерстваюстиції (м. Київ) із заявою щодо зняття арешту з коштів.

Соснівський відділ ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 07.12.2021 № 38626303 року про результат розгляду заяви повідомив ОСОБА_1 , що оскільки на виконанні в відділі ДВС перебуває відкрите виконавче провадження № 38626303 по стягненню з нього заборгованості, тому не порушено порядок накладення арешту, підстав для зняття арешту з рахунків немає.

Отже, з наявних у суду матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 3866303, в межах якого виконуються виконавчі документи, видані судами різних юрисдикцій (в тому числі, цивільної та адміністративної юрисдикцій).

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, ч. 1 ст. 447 ЦПК України та ч. 1 ст. 448 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зазначеними нормами ЦПК України і Закону України «Про виконавче провадження» не урегульовано порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень при вчиненні дій у зведеному виконавчому провадженні.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

Водночас цим законом не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження не визначено, а тому учасники виконавчого провадження оскаржують одні й ті самі рішення, дії чи бездіяльність державної виконавчої служби в судах різних юрисдикцій.

У статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Так, згідно з частиною 1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У частині 5 ст. 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, частина 5 ст. 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у такому випадку застосовується ч. 1 ст. 287 КАС України, відтак вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18), № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18), від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 908/2520/16 (провадження №12-30гс19).

Крім цього, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження бездіяльності державного виконавця у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час здійснення зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), ухвалених за правилами різних юрисдикцій, підлягають оскарження у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, подана в межах зведеного виконавчого провадження, підлягає розгляду не в порядку цивільного, а в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, провадження за вищевказаною скаргою підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, розгляд вимог скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду у визначеному КАС України процесуальному порядку.

Керуючись ст. ст. 35, 255, 258, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лінника Миколи Сергійовича задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2022 року скасувати.

Провадження у даній справі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду з заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.

Судді