Cправа № 127/2-246/10
Провадження № 6/127/94/22
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про видачу дубліката виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у цивільній справі № 127/2-246/10 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Заява мотивована тим, що 20.04.2010 року Ленінський районний суд м.Вінниці ухвалив рішення по справі №2-246/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором №14/09/2006/840-КВ/53 від 14.09.2006 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

Згідно договору №GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк 3.3., зареєстрованого в реєстрі за №203, право вимоги за кредитним договором №14/09/2006/840-1(6/53 від 14.09.2006 року укладені між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року, зазначених у додатках №1-4 до цього договору - Новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників.

Первинний кредитор - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступив права вимоги на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просив про видачу дублікату виконавчого листа.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак в своїй заяві від 21.02.2022 року просив розгляд заяви провести без участі представника заявника у судовому засіданні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, рекомендованою кореспонденцією, клопотань про відкладення розгляду заяви не надходило.

Відповідно до вимог ч. З ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м, Вінниці від 20.04.2010 року у справі №2-246/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» борг за кредитним договором №Д4/09/2006/840-КВ/53 від 14.09.2006 року в сумі 589192,16 гривень, а також 250 гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи та 1700 гривень судового збору; розірвано кредитний договір №14/09/2006/840-КВ/53 від 14.09.2006 року укладений між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра»; визнано недійсним договір іпотеки від 14.09.2006 року укладений між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра»; зобов`язано приветного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. зняти заборону на відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку 47/100 часток житлового будинку з відповідною часткою, господарських будівель АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_1 ; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 судові витрати на. інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень та 8,50 гривень судового збору (а.с. 119-125, т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27.08.2010 року у справі 22ц-3112 рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2010 року залишено без змін (а.с, 177-179, т. 1).

Рішенням Верховного Суду України від 31.08.2011 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27.08.2010 року в частині розірвання кредитного договору та визнання недійсним договору іпотеки скасовано (а.с. 207-208, т. 1).

21.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладений договір №GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, серед яких і кредитний договір №14/09/2006/840-КВ/53 від 14.09.2006 року, укладений з ОСОБА_1 , виконання якого забезпечено договором, поруки, укладеним з ОСОБА_2 (а.с. 22-31, т.2).

Відповідно до п. 2 цього договору право вимоги переходить до нового кредитора з дня укладення цього договору, але не раніше отримання банком коштів у повному обсязі відповідно до пункту 4 цього договору.

Згідно п.4 новий кредитор зобов`язаний сплатити банку грошові кошти у сумі 5 205 751,49 грн. (а.с. 32, т. 2).

Сплата коштів підтверджується платіжним дорученням №1 від 06.07.202 (а.с. 32).

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп." набуло статусу нового кредитора/стягувача з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2010 року у справі №2- 246/10.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зі змісту цієї норми слідує, що поновлення пропущеного строку можливе у випадку, якщо стягувач обґрунтує обставинами (причинами) як такими, що характеризують поважність пропуску строку, передбаченого законом для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, та переконає суд в їх існуванні, посилаючись та надаючи відповідні докази по кожній з наведених таких обставин. При цьому, поважною причиною може бути лише перебіг у часі такого стану речей, який виникає незалежно від волі стягувача та прямим наслідковим зв`язком перешкоджає йому в реалізації свого інтересу, тобто в даному випадку, звернути стягнення боргу на свою користь за рішенням суду в примусовому порядку. Суд же при вирішенні цього питання повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

За положеннями п. 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статі, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що заявником пропущено наведений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання. Однак, причин, які можуть вважатись поважними для пропуску вищевказаного строку, судом не встановлено.

Об`ємна процедура ліквідації банку, що на думку заявника, потребує обробки значної кількості документації, не може бути єдиною достатньою причиною для поновлення строку.

Суд бере до уваги, що процедура ліквідації Банку вимагала виконання значного об`єму роботи, при цьому, надмірний строк не пред`явлення виконавчого листа до виконання за умови чіткого врегулювання законодавством строків такого звернення порушуватиме принцип правової визначеності, що полягає у гарантуванні забезпечення реалізації змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності з врахуванням точності закону та законності очікування.

Також суд звертає увагу, що постанову про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» прийнято Правлінням Національного банку України 02 жовтня 2015 року, тобто через шість років після ухвалення рішення про стягнення заборгованості.

Жодних доказів про те, що з того часу банк реально цікавився виконанням рішення цим боржником чи існували об`єктивні обставини, що перешкоджали банку реалізовувати свої процесуальні права матеріали справи не містять, а організація роботи останнього з цього приводу не може слугувати поважною причиною пропуску строку.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 442, ст.433, п.п. 17.2, 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про видачу дубліката виконавчого документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: