Справа № 344/2683/22
Провадження № 2-н/344/208/22
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Шамотайло О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу з додатками до неї документами.

При зверненні до суду, заявником не долучено заяву разом з доданими документами для боржника, що позбавляє суд у разі видачі судового наказу направити на адресу боржника судовий наказ разом з заявою про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо:заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Заявниця заявила вимогу щодо стягнення з боржника аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й до досягнення дитиною повноліття.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що боржник офіційно працевлаштований, що, в свою чергу, робить не можливим визначення розміру його доходів, з яких необхідно вираховувати частку стягуваних аліментів на користь заявника.

У відповідності до ч. 2 і 3 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

За змістом ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною другою ст. 165 ЦПК України, встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 161,163-166 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, заявник може повторно звернутися з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, передбачені ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Суддя: Шамотайло О.В.