Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-2062/10
Провадження 6/711/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Кофановій А.О.,

за участі:

представника ДВС Дан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визначення частки боржника у спільному майні подружжя для звернення на неї стягнення,-

встановив:

Державний виконавець Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про визначення частки боржника у спільному майні подружжя для звернення на неї стягнення.

Клопотання обгрнутовує тим, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) перебуває зведене виконавче провадження № 46090991, а саме: № 59369566 з виконання виконавчого листа № 2-1951/11 виданого 20.09.2011 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 99549,90 грн; ВП № 44748741 з виконання виконавчого листа № 711/9299/13-ц, виданого 20.03.2014 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС Фортеця» боргу в сумі 207523,87 грн; ВП № 46138701 з виконання наказу № 16/1668, виданого 11.10.2010 Господарським судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» боргу в сумі 344782,18 грн; ВП № 45768279 з виконання наказу № 38/372, виданого 11.11.2010 Господарським судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Спортмайстер-Україна» боргу в сумі 69027,81 грн; ВП №46303322 з виконання виконавчого листа № 2/2314/2154/12, виданого 19.11.2012 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 102962,41 грн; ВП № 62580292 з виконання виконавчого листа № 2-2062/10, виданого 11.10.2010 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 1197171,00 грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості державним виконавцем вжито дії згідно Закону України «Про виконавче провадження», проте станом на 01.11.10.2021 боржником не вчинено жодних дій спрямованих на виконання рішення суду. Таким чином, порушуються законні права стягувачів.

Згідно статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземних валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

21.09.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника та виставлено платіжну вимогу, відповідно до якої з рахунку було списано грошові кошти, а саме 8115,64 грн. проте цих коштів недостатньо для задоволення вимог стягувачів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме земельна ділянка,яка була описана та арештована.

15.09.2021 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) надійшла заява стягувача про встановлення факту перебування боржника ОСОБА_1 у шлюбі з гр. ОСОБА_5 , якою під час перебування у шлюбі було набуте майно, а саме житлове приміщення, кімната, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та звернення до суду з клопотанням про визначення частки майна боржника у майні ОСОБА_5

Центральним ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) було перевірено даний факт, та встановлено, що між боржником ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано актовий запис про шлюб від 26.02.1993 - Консульським відділом Посольства Російської Федерації.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Данченко .В належить житлове приміщення, кімната, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тобто на момент перебування в шлюбі з божником ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від дато, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя отже бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.б6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

На підставі наведеного просить визначити частку майна боржника ФОП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 для звернення стягнення на неї.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала, просила задовольнити його повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Так, обґрунтовуючи зазначене подання, державний виконавець посилається на те, що 15.09.2021 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) надійшла заява стягувача про встановлення факту перебування боржника ОСОБА_1 у шлюбі з гр. ОСОБА_5 , якою під час перебування у шлюбі було набуте майно, а саме житлове приміщення, кімната, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та звернення до суду з клопотанням про визначення частки майна боржника у майні ОСОБА_5

Центральним ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) було перевірено даний факт, та встановлено, що між боржником ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано актовий запис про шлюб від 26.02.1993 - Консульським відділом Посольства Російської Федерації.

В судовому засіданні встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 належить житлове приміщення, кімната, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тобто на момент перебування в шлюбі з божником ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, державним виконавцем в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , 26.02.1993 було укладено шлюб, під час перебування в якому, ОСОБА_5 була придбана кімната, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 353-355, 443 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

вирішив:

В задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визначення частки боржника у спільному майні подружжя для звернення на неї стягнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складено 21.02.2022.

Головуючий: Р. В. Демчик