Справа № 136/2409/21
провадження № 2/136/534/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І. ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) через свого представника ОСОБА_2 (далі - представник) звернувся до суду з вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), підставність якого обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка приходиться тіткою позивачці. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем 15.02.2007, відповідно до якого спадкодавець розпорядилась належним їй майном на користь позивача. До складу спадщини увійшов житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Позивач, спадщину прийняла шляхом подачі заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини в межах визначеного законодавцем строку, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості, оскільки на даний документ у неї відсутні правовстановлюючі документи, що послугувало підставою для відмови нотаріусом у видачі на ім`я позивача нотаріального акту та приводом звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідачем відзиву на позов до суду не було подано, однак до канцелярії суду представником відповідача подано заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Ухвалою суду від 24.12.2021 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 .

У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, скориставшись своїми правами на розгляд справи у їх відсутність, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 на що вказує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом.

Із матеріалів спадкової справи №253/2007 до майна померлої ОСОБА_3 слідує, що своїм правом на спадкування скористалась позивач ОСОБА_1 , подавши заяву відповідного змісту та будучи спадкоємцем за заповітом, який був вчинений спадкодавцем 15.02.2007 та посвідчений секретарем Сиваковецької сільської ради Липовецького району та зареєстрований за №20, відповідно до якого ОСОБА_3 розпорядилась належним їй усім майном на користь ОСОБА_1 . Заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця по відомостях органу місцевого самоврядування.

Із довідки виданої Турбівською селищною радою від 13.12.2021 за №495 (а.с.11), слідує, що ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , інші особи відсутні.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 спадщину прийняла. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні, отож позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , отож вона їй належить.

Постановою державного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу від 18.09.2013 №02-31/1368, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно довідки виданої 16.12.2021 виконавчим комітетом Турбівської селищної ради від 16.12.2021 за №502 (а.с.9) слідує, що відповідно до записів по господарських книг за 2006-210 роки власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , була ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються витягом із по господарських книг (а.с.10), де власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , була ОСОБА_3 , а також Технічним паспортом на садибний житловий будинок (а.с.13-17), де власником зазначено ОСОБА_3 , рік побудови житлового будинку та господарських будівель 1950, 1960 роки.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 за життя набула у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Як було встановлено судом ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , спадщину у вигляді об`єкту, що є предметом спору, прийняла, отож вона їй належить, утім в нотаріальному порядку позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права за вказаних обставин вище.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, які доведені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що вони підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 200, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт. Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04326230) про визнання права власності на майно у порядку спадкування, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Світлана ШПОРТУН