Справа № 515/76/22
Провадження № 2/515/332/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Давиденка К.В.

представника відповідача адвоката Логінова О.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2022 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, посилаючись на наступні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Татарбунарської районної Ради народних депутатів № 81 від 16.03.1973 р. їй було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно типового проекту № 4428. Актом від 01.03.1973 р. їй була відведена земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва зазначеного будинку. Будівни- цтво будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 вона завершила в 1977 році.

З метою реєстрації зазначеного будинку вона звернулася до Державного реєстратора прав на не рухоме майно Летінського С.О. виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень, як передбачено чинним законода- вством України, однак отримала відмову № 62724743 від 04.01.2022 р. у зв`язку з відсутністю пра- вовстановлюючих документів на житловий будинок та ненадання документів, що підтверджують ввід в експлуатацію.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.27).

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надав відзив, в якому позовні ви моги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.26).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Як вбачається із копії паспорта НОМЕР_1 (а.с.5), позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Татар- бунари Одеської області.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.6), після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », про що в книзі реєстрації шлюбів 06.11.1974 р. зроблено від- повідний актовий запис за № 85.

З копії технічного паспорту, виготовленого станом на 22.11.2021 р. (а.с.7-12) вбачається, що ОСОБА_3 замовлено технічну документацію на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 .

Згідно плану ділянки по АДРЕСА_1 - нарського повстання № 19 від 21.12.1972 р. ОСОБА_4 під будівництво індивідуа- льного житлового будинку виділено 0,06 га. (а.с.13).

Як видно з копії виписки з рішення виконавчого комітету Татарбунарської районної Ради наро- дних депутатів № 81 від 16.03.1973 р. ОСОБА_5 рішенням правління колгоспу ім.Татарбунар- ського повстання з земель колгоспу в АДРЕСА_1 надано земельну ділян- ку для індивідуального будівництва (а.с.14).

Вартість житлового будинку загальною площею 107,7 кв. м., житловою площею 74,4 кв. м., роз- ташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 145735 грн., що вбачається з висновку, виготов- леного ТОВ «Імперіал-777» на замовлення ОСОБА_1 (а.с.18-19).

Рішенням № 62724743 від 04.01.2022 р. державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 за результатами розгляду заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2021р. за реєстраційним номером 50182292, яку подала ОСОБА_1 , відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на будинок садибного типу з господарськими будівля- ми та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи ін- тересів.

За правилами ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав є визнання права.

За змістом ст.ст.316-321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належи- ть право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непоруш- ним.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) осо- бою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на но востворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту заверше- ння будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухо- мого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, пра- во власності виникає з моменту державної реєстрації.

В силу ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права вла сності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним до- кумента, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права при- ватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнан- ня права власності на майно.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 побудовано житловий будинок садибного ти- пу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Однак, відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та документи на ввід в експлуатацію.

Тому, за позивачем може бути визнано право власності на зазначений житловий будинок садиб- ного типу з господарськими будівлями та спорудами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316-321, 331, 392 ЦК України, ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий буди- нок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та споруда- ми АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.