Справа № 352/1922/21
Провадження № 2/352/121/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Кукули О.С.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 16.09.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на навчання та супутні витрати, пов`язані з навчанням дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : до 31.10.2021 р. у сумі 15000 грн, до 01.09.2022 р. у сумі 15000 грн, до 01.09.2023 р. у сумі 15000 грн, до 01.09.2024 р. у сумі 15000 грн, до 01.09.2025 р. у сумі 15000 грн.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Тисменицького районного суду від 05.12.2011 р. з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн щомісячно на утримання дитини до досягнення дочки повноліття. Рішенням Тисменицького районного суду від 26.03.2018 р. збільшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини. Крім сплати вказаних аліментів відповідач ніяким чином не бере участі у вихованні дочки. В серпні 2021 року дочка ОСОБА_5 вступила до Івано-Франківського національного медичного університету та зарахована на денну форму здобуття освіти за освітньо-професійною програмою сестринська справа за спеціальністю медсестринство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. У зв`язку з цим позивачкою укладено договір №141/м від 03.08.2021 р. з Івано-Франківським національним медичним університетом про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти. На виконання даного договору було укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №141 від 04.08.2021 р. Відповідно до розділу ІІІ п.1 договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання становить 80000 грн., вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 2021-2022 навчальний рік- 20000 грн, 2022-2023 навчальний рік- 20000 грн, 2023-2024 навчальний рік- 20000 грн, 2024-2025 навчальний рік- 20000 грн. 03.08.2021 р. нею було оплачено 10000 грн за половину навчального року, решта 50% за навчання є обов`язок відповідача як батька дочки. Їхня дочка проживає з нею у с. Сілець, щомісячно вона буде доїжджати на навчання до Івано-Франківська і витрати на проїзд становлять 480 грн. Крім того, навчання потребує і інших витрат, зокрема харчування, забезпечення сезонним одягом. Позивачка працює медичною сестрою в Івано-Франківській ОКЛ та її дохід є невисоким. Відповідач участі у вихованні дочки не бере, не спілкується з нею, однак має можливість сплачувати додаткові кошти на дочку у розумінні ст. 185 СК України, оскільки матеріально забезпечений. Він займається торгівлею у власному магазині, що в смт. Єзупіль Тисменицького району, у власності має транспортні засоби, побудував новий котедж, в якому проживає. Просила стягнути з відповідача у її користь додаткові витрати на навчання дочки та супутні витрати, пов`язані з навчанням дочки.

26.10.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав, пояснив, що рішенням суду від 26.03.2018 р. з нього стягнуто аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно, які він сплачує. Оплачувати додаткові витрати на дочку він не має змоги, оскільки на його утриманні перебуває також малолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Твердження позивачки, що у нього у власності перебуває чотири транспортні засоби, не відповідає дійсності, оскільки згідно з довідкою № 31/9/1/С275 від 20.10.2021 р. регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області за ним зареєстровано лише пр. ДНІСТЕР н.з. НОМЕР_1 . Тому, враховуючи, що він не має змоги сплачувати додаткові витрати на дочку, а позивачкою не наведено доказів, які б об`єктивно доводили, що він може сплачувати витрати у зазначеному розмірі, просив у позові відмовити.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник- адвокат Павликівська Г.М. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених відповідачем у відзиві, та додатково пояснила, що заявлені позивачкою додаткові витрати не викликані особливими обставинами відповідно до ст. 185 СК України. Дочка сторін здобуває професійну освіту, що не відноситься до особливих обставин. Просила у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 05.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1466 (а.с.4).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2018 р. задоволено позов ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у користь ОСОБА_1 у розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-9).

Відповідно до договору №141/м від 03.08.2021 р., укладеного між Івано-Франківським національним медичним університетом та позивачкою ОСОБА_1 про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти, ОСОБА_4 вступила на навчання за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «сестринська справа», спеціальністю 223 Медсестринство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра (а.с.22-24).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 04.08.2021 р., укладеного між Івано-Франківським національним медичним університетом та ОСОБА_1 , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання ОСОБА_4 становить 80000 грн, за роками вартість навчання становить 2021-2022 навчальний рік- 2000 грн, 2022-2023 навчальний рік- 20000 грн, 2023-2024 навчальний рік- 20000 грн, 2024-2025 навчальний рік- 20000 грн (а.с.25-28).

Згідно копії квитанції від 03.08.2021 р. позивачка сплатила за навчання 10000 грн (а.с.29).

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, позивачка вказує на те, що потреба у додаткових витратах викликана здобуттям дитиною освіти поза межами місця проживання на платній основі на стаціонарній формі навчання та іншими супутніми з цим витратами (оплата проїзду, харчування), однак ці витрати не можна вважати такими, що викликані розвитком певних її здібностей, та такі не є додатковими витратами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19 зроблено висновок, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Крім того, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дочки. Навчальний заклад було обрано позивачкою на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 180, 181, 185 СК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28.02.2022 р.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ