Справа № 368/1406/20
Рішення

Іменем України

"03" березня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Лєвшин Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки земельної ділянки в натурі, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд виділити ОСОБА_1 в натурі 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно варіанту № 1 по висновку експерта № 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 р., виділити ОСОБА_1 в натурі 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер: :02014:0011, площею 3,3258 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно варіанту № 1 по висновку експерта № 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 р. та припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку кадастровий номер: :02014:0011, площею 3,3258 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Спадкоємцями за законом на спадщину після смерті ОСОБА_4 в рівних частках є її діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Так, 21 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він набув у власність 1/3 частку земельної ділянки, площею 3,3257 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 524409, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 21 грудня 2005 року, та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:014:0008.

Окрім цього, 21 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він набув у власність 1/3 частку земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3258 га під кадастровим номером :02014:0011, розташованої на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області 22 квітня 2008 року за р. № 1-1702.

Таким чином, на сьогодні у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 1/3 частка у кожного, а також земельна ділянка кадастровий номер :02014:0011, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3258 га розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, 1/3 частка у кожного.

Відповідно до частини 1 статті 356, частини 1 статті 364 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно приписів частини третьої статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до приписів частини третьої статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право піддягає державній реєстрації.

Відповідно до приписів частини першої, другої статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви справляється судовий збір.

Розмір судового збору визначається у відповідності до ціни позову, а ціна позову складається із вартості майна, яке є предметом позову.

Так, відповідно до нормативно грошової оцінки майна станом на 30.12.2020 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:014:0008, площею 3,3257 га становить: 126085,59 гривень.

Відповідно вартість 1/3 частки земельної ділянки складає 42 028,53 гривень.

Так, відповідно до нормативно грошової оцінки майна станом на 30.12. 2020 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий :02014:0011 площею 3,3258 га номер становить 126089,38 грн.

Відповідно вартість 1/3 частки земельної ділянки складає 42 029,79 гривень.

Отже ціна позову становить: 84 058,32 гривень.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах є повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явився без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2017 р., виданого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори посвідчує, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України та відповідно до договору про поділ спадщини, посвідченого Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області 21.10.2017 за реєстровим №1-1172, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4 , 1939 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 - 1/3 (одна третя) частка, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 - 1/3 (одна третя) частка, є її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 - 1/3 (одна третя) частка.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, у національному законодавстві визначено у ст. 317 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статей 357, 358 та 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільної часткової власності та має право на виділення своєї частки в майні в натурі.

Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Ст. 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р № 5 передбачено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦП К України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЩТК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Висновком експерта за результатами земельно-технічної експертизи № 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 встановлено можливі варіанти розподілу земельної ділянки кадастровий номер :02:014:0008 яка розташована на території Шпендівськї сільської ради Кагарлицького району, Київської області з можливим виділом в натурі 1/3 частки, запропоновані в дослідницькій частині висновку та зображені схематично у графічних Додатках № 1 та №2 до висновку експерта та можливі варіанти розподілу земельної ділянки кадастровий номер :02:014:0011 яка розташована на території Шпендівськї сільської ради Кагарлицького району, Київської області з можливим виділом в натурі 1/3 частки, запропоновані в дослідницькій частині висновку та зображені схематично у графічних Додатках № 1 та № 2 до висновку експерта.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. При цьому право кожного співвласника поширюється на весь об`єкт у цілому, а не на конкретну його частку. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У випадку неможливості реалізації цього права він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі у разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном у натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог про поділ спірної земельної ділянки, суд виходить з положень Земельного кодексу України, якими визначено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема,за рішенням суду(п. «г» частини 1 статті 87); володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки(частини 1 і 4 статті 88); формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, поділу або об`єднання земельних ділянок (ч.ч. 1-4, 9, 10, 13 ст. 79-1); право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч. 1 ст. 125).

Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, зокрема, включає: е) нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Положеннями Закону України «Про Державний земельний кадастр» в частині поділу земельної ділянки визначено наступне: державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи (ч. 3 ст. 24); державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок (ч. 10 ст. 24); у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок (частини 1 і 2 ст. 27).

Зазначені положення законодавства свідчать про те, що позивачка, як учасник спільної часткової власності на спірну земельну ділянку, тільки після припинення спільної часткової власності та реєстрації свого права приватної власності на неї зможе здійснити належне їй право на отримання у володіння та користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки, шляхом виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок та державної реєстрації сформованої за цим поділом земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номеру.

У зв`язку з цим, для поновлення порушеного права власності позивача щодо земельних ділянок, підлягають задоволенню його вимоги та виділити ОСОБА_1 із земельної ділянки кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі 1/3 частку площею 1,1086 га, що відповідає першому варіанту поділу згідно висновку експерта 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 року, виділити ОСОБА_1 із земельної ділянки кадастровий номер: :02014:0011, площею 3,3258 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі 1/3 частку площею 1,1086 га, що відповідає першому варіанту поділу згідно висновку експерта 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 року та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку кадастровий номер: :02014:0011, площею 3,3258 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ЦК України, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки земельної ділянки в натурі задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 із земельної ділянки кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі 1/3 частку площею 1,1086 га, що відповідає першому варіанту поділу згідно висновку експерта 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 року.

Виділити ОСОБА_1 із земельної ділянки кадастровий номер: :02014:0011, площею 3,3258 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі 1/3 частку площею 1,1086 га, що відповідає першому варіанту поділу згідно висновку експерта 627/21/13/22-23 від 17.01.2022 року.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер: :02:014:0008, площею 3,3257 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку кадастровий номер: :02014:0011, площею 3,3258 га, яка розташована на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2022 р.

Суддя І.І. Шевченко