Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2022 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

представника позивача Кулика М.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що ОСОБА_1 з 01.10.2017 року без укладення відповідного договору користувався житлово-комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а послугами з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі договору № 2479 від 01.08.2009 року про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , що їх надає Комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, відповідно до рішень Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. На ім`я боржника у КП «Жилсервіс» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та мають місце відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Відповідач відповідно до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ зі змінами та доповненнями є «Споживачем» послуг з постачання холодної води та водовідведення, які надавало КП «Жилсервіс», оскільки такі послуги він отримував.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуги з постачання холодної води та водовідведення встановлені Рішеннями Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Ні під час споживання вказаних в даній позовній заяві послуг відповідачем, ні на момент подачі даної позовної заяви до суду, скарг щодо якості та обсягів надання таких послуг до КП «Жилсервіс» з боку відповідача не надходило.

Станом на 01.09.2020 року відповідач спожив (отримав) відповідні послуги, однак не сплатив КП «Жилсервіс» їх вартість у розмірі 7640 грн. 24 коп., за період з 01.10.2017 року, з яких вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 1029 грн. 75 коп., вартість послуг з водопостачання складає 4707 грн. 04 коп., а вартість послуг з водовідведення складає 1903 грн. 45 коп. Судові витрати у справі складаються судового збору у розмірі 210,20 грн. сплаченого позивачем за подачу заяви про видачу судового наказу; судового збору у розмірі 2168,80 грн. доплаченого позивачем відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 7640 грн. 24 коп., станом на 01.09.2020 року та судові витрати в розмірі 2379 грн. 00 коп. за даною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов та вказані в ньому обґрунтування підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Вважає, що позовна давність не пропущена, оскільки раніше, в 2020 році за зверненням КП «Жилсервіс» судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості, однак він був скасований за заявою ОСОБА_1 . Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, пояснив, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, він не заперечує, що повинен сплачувати за комунальні послуги, але отримує пенсію у розмірі 2000,00 грн., тому такої можливості не має. До того ж, воду подають не питну, не заперечує факт користування ним послугами з водопостачання та водовідведення. Вважає, що розмір заборгованості повинен обраховуватися за останні 3 роки.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 з 03.07.1987 року (а.с.31), та є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій без укладення договору та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі договору № 2479 від 01.08.2009 року (а.с.8).

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з постачання холодної води та водопостачання встановлені рішеннями виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 27.07.2015 року № 250/0/7-15 (а.с.13), від 17.06.2016 року № 207/0/7-16 (а.с.14), від 14.06.2017 року № 175/0/7-17 (а.с.16,17).

Розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем підтверджено розрахунком заборгованості, згідно якого за період з 01.10.2017 року до 01.09.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 7640,24 грн., з яких: заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 1029,75 грн., послугу з водопостачання 4707,04 грн., послугу з водовідведення 1903,45 коп.(а.с.9-10).

07.09.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення (а.с.18-19)

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 року (а.с.22-23) за заявою ОСОБА_1 (а.с.20-21), судовий наказ виданий 18.09.2020 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області у справі № 174/585/20, 2-н/174/51/2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заборгованості станом на 01.09.2020 року за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 7640,24 грн., скасовано.

Вказані обставини та надані позивачем докази, відповідачем не спростовані.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч.1 ст.9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належить до повноважень органів місцевого самоврядування згідно ст. 10 вказаного Закону.

За нормами Закону споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Наймач зобов`язаний своєчасно (щомісяця) вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

В Постанові Верховного суду України від 30.10.2013 року (справа №6-59цс13) зроблено правовий висновок, що згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року в Україні було затверджено карантин. Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 дію карантину продовжено до 31 березня 2022 року.

Відповідно до п.5 р.І ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності з моменту його опублікування в газеті «Голос України» № 62 від 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину», тобто строк позовної давності, встановлений законом, продовжено до 31.03.2022 року.

Таким чином, строк позовної давності по вимогам позивача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення з 01.10.2017 року не закінчився, оскільки його продовжено на строк дії карантину, який на даний час триває до 31.03.2022 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 у період з 01.10.2017 року по 01.09.2020 року користувався житлово-комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послугами з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: квартира АДРЕСА_2 , однак свої обов`язки з оплати їх вартості належним чином не виконав та має заборгованість зі сплати вказаних послуг у загальному розмірі 7640,24 грн., тому позов підлягає задоволенню, а вказана сума боргу - стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп., тобто у розмірі встановленому відповідно до Закону України «Про судовий збір» станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду (а.с.1,2), підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, а в стягненні з відповідача решти надлишково сплаченого судового збору в розмірі 109,00 грн. слід відмовити.

На підставі ст.ст.11, 256, 509, 526 ЦК України, ст.ст.1, 9, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 68, 67 ЖК України та керуючись ст.ст. 10, 76-83, 141, 142, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (, юридична адреса: м.Вільногірськ, Кам`янський район, Дніпропетровська область, вул.Молодіжна, 53) заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у розмірі 7640,24 (сім тисяч шістсот сорок гривень 24 копійки), з яких заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 1029 грн. 75 коп., централізованого водопостачання 4707 грн. 04 коп., централізованого водовідведення 1903 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 2270 грн. 00 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

В решті вимог щодо стягнення судового збору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.02.2022 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова