Справа №351/152/22
Номер провадження №2/351/281/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у колгоспному дворі та права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у колгоспному дворі та права власності на майно

В обґрунтування позовних вимог вказав, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві за адресою АДРЕСА_1 були прописані і проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , 1941 р.н., - мати, ОСОБА_3 , 1978 р.н.- брат, ОСОБА_4 , 1978 р.н.- сестра та ОСОБА_1 , 1983 р.н.

Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Головою двору був ОСОБА_5 .

Отже, ті, хто був прописаний та проживали в даному господарстві мають по 1/5 частки майна колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, спадкоємцем якого на підставі заповіту став син останнього. Частка якого відповідно становить 2/5 частки. В даний час позивач бажає оформити право власності на спірний будинок, однак останньому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що не визначені частки у колгоспному дворі .

Ніхто крім позивача не претендує на вказане господарство, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує, відмовляється від своєї частки на користь ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує, відмовляється від своєї частки на користь ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує, відмовляється від своєї частки на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтава про народження НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З заповіту від 01.12.2010 р., посвідченого секретарем Троїцької сільської ради, слідує, що ОСОБА_5 заповів все своє майно на користь ОСОБА_1 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_5 , слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 15.10.1988 р., слідує, що житловий будинок, що в АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

З довідки №88 виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, слідує, що житловий будинок в АДРЕСА_2 станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: голова двору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 господарський двір належав до сусупільної групи «колоспний».

З довідки №89 виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, слідує, що АДРЕСА_2 перейменовано на АДРЕСА_1 , згідно рішення виконавчого комітету Троїцької сільської ради №2 від 30.05.2002 р.

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 28.12.2021 р. №2165/02-31, відмовлено ОСОБА_1 , жителю с. Троїця, Коломийського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 оскільки не визначені частки у колгоспоному дворі.

З довідки від 28.12.2021 р. №2164/02-14, виданої державним нотаріусом, вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав в с.Троїця Коломийського району Івано-Франківської області спадкова справа за №33/2021 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №97 від 05.02.2021 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Троїця, Коломийського району Івано-Франківської області та заяви про відмову у видачі обов`язкової частки №98 від 05.02.2021 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Троїця, Коломийського району, Івано-Франківської області. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

З свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_3 , слідує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 17.02.1962 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_7 » присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

З свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого на ОСОБА_3 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , слідує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , 05.06.1999 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_8 » присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ».

З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 , виданого на ОСОБА_4 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що невизначеність часток у колгоспному дворі не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ