ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/513/22 Справа № 201/1212/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16 лютого 2017 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Лексус д/н НОМЕР_1 , грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху по вул. Чернишевського, в районі буд. 45 скоїла зіткнення з належним на праві власності ОСОБА_2 автомобілем Фольксваген Поінтер д/н НОМЕР_2 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні ДТП, але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано невинним у скоєні ДТП у зв`язку з тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Внаслідок недбалого ставлення та порушення Відповідачкою правил дорожнього руху відповідно до звіту судового експерта Захорольського В.Я. №ZB260217 від 26.02.2017 р., вартість ремонтних робіт складає 88 298,57 грн.

Витрати позивачки ОСОБА_4 за послуги експерта Захорольського В.Я. склали 1 200 грн., а витрати позивача ОСОБА_1 за проведення експертного дослідження від 10.03.2017 р. № 1-.1/020-Д, склала 4 492,08 грн.

Пошкодженням ОСОБА_3 належного ОСОБА_2 транспортного засобу, в якому перебував ОСОБА_1 , також була спричинена моральна шкода, яка виразилась у важких психологічних стражданнях щодо неможливості протягом тривалого часу користуватися пошкодженим автомобілем. В результаті чого було порушено звичайний життєвий уклад позивачів. Розмір моральної шкоди позивачі оцінили в розмірі 130 000 грн.

Враховуючи зазначене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачі просили суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 70 220,93 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи 7 845,12 грн та спричинена моральна шкода в розмірі 65 000 грн., а на користь ОСОБА_1 стягнути спричинену моральну шкоду в розмірі 65 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено (а.с. 141-152).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2017 р. у м. Дніпро на вул. Чернишавського, в р-ні буд. № 45 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: Лексус р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Фольксваген Поінтер р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_2 .

За результатами даної ДТП, в порядку ст. 124 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно водія ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2017 р. (справа № 201/3316/17), ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені даної ДТП. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2017 р., адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, ОСОБА_2 звернулась суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_5 .

Згідно звіту №ZB260217 складеного 26 лютого 2017 року, за підписом оцінювача ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту без урахуванням зносу автомобіля Фольксваген Поінтер р.н. НОМЕР_2 складає 88298,57 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Фольксваген Поінтер р.н. НОМЕР_2 складає 41786,68 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (стаття 1167 ЦК України).

Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них.

Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи стороною позивача не надано належних доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_3 вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Не встановлення вини особи та причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та діями особи, а саме складу цивільного правопорушення, є підставою для відмови у покладенні на особу обов`язку з відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди на ОСОБА_3 , є правильними.

Посилання заявника на правові висновки Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18) колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній справі встановлені інші фактичні обставини, які є відмінними від обставин цієї справи.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, а відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

При вирішенні справи, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: