Справа №536/1390/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 року суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Даніліна Ж.О., перевіривши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Радзинської Я. Л. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ? Автозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 57 847,00 грн.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1390/21 за правилами загального позовного провадження та призначено дату судового засідання.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі №536/1390/21 та призначено справу до судового розгляду по суті.

23 лютого 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі №536/1390/21.

Заява обґрунтована тим, що, на думку позивача, відповідач може розпорядитися належним йому рухомим та нерухомим майном, яке знаходиться у нього на праві приватної власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що у свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. За наведених мотивів представник позивача просить накласти арешт на належне ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно в межах ціни заявленого позову.

Суддя розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, установила наступне.

Згідно частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 названої норми позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 02 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Дорани проти Ірландії» від 31.07.2003 зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій відносно предмета спору, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (реалізація предмета спору чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. При цьому тягар доведення таких обставин лежить саме на заявникові.

До матеріалів заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів підтвердження застосування забезпечення позову, такого як накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно вказаної заяви, суд вважає, що заявником не доведено існування об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що заявлене представником позивача забезпечення позову є співмірним із предметом спору, а їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтею 149, 150, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Радзинської Я. Л. про забезпечення позову у справі №536/1390/21.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяЖанна Олександрівна Даніліна