Єдиний унікальний номер судової справи: 480/724/18
Номер провадження 22-ц/812/483/22 Cуддя доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів Темнікової В.І., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Терентьєва Г.В. в приміщенні того ж суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними і скасування наказів

в с т а н о в и л а :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними і скасування наказів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 23 вересня 2008 року до 10 квітня 2018 року вона працювала у Миколаївській регіональній філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків.

Наказом відповідача від 10 квітня 2018 року № 148/к звільнена з посади провідного фахівця Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, так як усупереч частини другої статті 40, статті 42 КЗпП України їй не були запропоновані всі наявні у роботодавця посади та не враховано її переважне право на залишення на роботі, а саме, що вона у зв`язку із розірванням шлюбу, одна утримує неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є єдиним годувальником неповнолітньої дитини.

Неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі через втрату засобів до існування, що призвело до психологічного дискомфорту, порушення сну, ускладнень відносин у родині.

На підставі викладеного позивачка просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 10 квітня 2018 року № 148/к; поновити її на посаді провідного фахівця Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків; стягнути з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на дату винесення рішення; у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на її користь 5 000,00 грн.

ОСОБА_5 після укладення шлюбу із ОСОБА_6 22 листопада 2019 року змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року у задоволені позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків відбулись зміни в організації праці, порушень норм діючого законодавства при звільненні позивача не встановлено. Вважав, що оскільки позивач перебував на посаді провідного фахівця Миколаївської регіональної філії, згода профспілки на звільнення, передбачена статтею 43-1 КЗпП України, не потрібна.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 ) подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність, недоведеність обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що їй не були запропоновані всі наявні у роботодавця вакансії, а також те, що вона є єдиним годувальником неповнолітньої дитини та має переважне право на залишення на роботі про скороченні чисельності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 травня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року залишив без змін.

У червні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 12 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 травня 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

У своїй постанові Верховний Суд зауважив, що за відсутності встановлених статтею 43-1 КЗпП України обставин висновок судів попередніх інстанцій про відмову у позові без з`ясування питання щодо можливості звільнення позивачки без згоди профспілки є передчасним. До того ж, підлягає додатковій перевірці на предмет чи усі вільні вакансії пропонувалися позивачці протягом строку попередження до звільнення із роботи.

Відповідно до вимог ст. 417 ЦПК України, вказівки, що міститься в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду представник позивачки ОСОБА_2 заявив клопотання про звернення із запитом про надання згоди щодо звільнення ОСОБА_3 за п. 1 ст. 40 КЗпП України до виборного органу первинної профспілкової організації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків.

Заслухавши думку позивачки її представника, колегія дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті (ч. 9 ст. 43 КЗпП України).

Пленумом Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду.

Виходячи з наведеного, колегія вважає доцільним зобов`язати виборний орган первинної профспілкової організації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків надати рішення про наявність чи відсутність згодина звільнення ОСОБА_3 з посади провідного фахівця Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряківза скороченням штату відповідно до п.1ст. 40 КЗпП України та зупинити провадження у справі для виконання вимог ч. 9 ст. 43 КЗпП України та

Крім того, на виконання вимог Верховного Суду необхідно витребувати у Інспекції з питань підготовки та дипломування моряківдокази про наявність вільних вакантних посад на час звільнення із роботи ОСОБА_3 (починаючи з попередження 22 січня 2018 року і до звільнення 10 квітня 2018 року), а також докази їх запропонування останній.

Керуючись ч. 9 ст. 43 КЗпП України, ст. ст. 81, 381 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Петровського Дмитра Олександровича задовольнити/

Зобов`язати виборний орган первинної профспілкової організації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків надати рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади провідного фахівця Миколаївської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за скороченням штату відповідно до п.1ст. 40 КЗпП України.

Витребувати у Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків докази про наявність вільних вакантних посад на час звільнення із роботи ОСОБА_3 , а також докази їх запропонування останній.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними і скасування наказів.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Ж.М. Яворська

Повний текст ухвали складено 24 лютого 2022 року.