Провадження № 22-ц/801/169/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 рокуСправа № 127/20014/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу № 127/20014/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горбатюка Валерія Володимировича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року, повний текст якого складено 15 листопада 2021 року, ухвалене в складі судді Сичука М.М.

встановив:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів.

Позов мотивований тим, що між сторонами 20.12.2012 року укладено договір про надання банківських послуг.

В лютому 2020 року позивачем були використані кредитні кошти з картки Універсальна Голд № НОМЕР_1 ,IBAN НОМЕР_2 , угода№ SAMDN5188 від 20.12.2012 року.

В квітні 2021 року відповідач звернувся із позовом до суду про стягнення на свою користь з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 20.12.2012 року у розмірі 14410,84 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2021 року у справі № 127/9552/21 позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що додане до позовної заяви платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. не скріплене печаткою установи банку, а тому воно є неналежним доказом сплати судового збору.

18.04.2021 року ОСОБА_1 повністю сплатив АТ КБ «ПриватБанк» кошти по кредитному договору, однак 20.04.2021 року відповідач безпідставно зняв з рахунку позивача грошові кошти в сумі 2270,00 грн.

На письмові звернення позивача від 25.04.2021 року та 03.06.2021 року з цього приводу відповідач повідомив, що він звернувся з позовом до суду у зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору. Судові витрати у вигляді судового збору, які були понесені банком у зв`язку із позовом до суду та винесені на окремий рахунок № НОМЕР_3 , підлягають відшкодуванню боржником. Заборгованість за рахунком № НОМЕР_3 погашена. Відсутні підстави для повернення коштів, що були сплачені на погашення заборгованості.

Водночас, 22.04.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву про повернення позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та сплачений судовий збір.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2021 року заяву задоволено частково, повернуто банку позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про повернення судового збору, так як відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з банку на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти з карткового рахунку в розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2021року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої позивачем ОСОБА_1 довідки АТ КБ «ПриватБанк» про безпідставно списані кошти у розмірі 2270,00 грн. не вбачається коли спірні кошти були списані, з якого рахунку, останній не надав належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Горбатюк В.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача, що грошові кошти були списані 20.04.2021 з картки Універсальна Голд № НОМЕР_4 . Щодо зазначення номеру рахунку, то на не одноразові звернення відповідач не надав позивачу відповідь та дані з якого рахунку було списано кошти, і лише 19.11 2021 року позивач зміг отримати у відповідача виписку по своєму картковому рахунку, з якого безпідставно були списані кошти в сумі 2270 грн.

На адресу Вінницького апеляційного суду від АТ КБ «Приватбанк» 10.02.2022 надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими. Просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

23.02.2022 від представника позивача Горбатюка В.В. надійшла відповідь на відзив АТ КБ «Приватбанк» в якому просять не брати до розгляду письмові пояснення відповідача від 09.02.2022.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2021 року (цивільна справа № 127/9552/21) позовну акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без руху, так як додане до позовної заяви платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 2270 грн. не скріплено печаткою установи банку, воно є неналежним доказом сплати судового збору. За таких обставин позивачеві необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2270 грн. та надати до суду оригінал належного платіжного документа, що підтверджує його сплату.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2021 року заяву акціонерного товариства «»комерційний банк «Приватбанк» про відкликання позовної заяви задоволено Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто. В задоволенні заяви акціонерного товариства «»комерційний банк «Приватбанк» про повернення судового збору відмовлено, так як додане до заяви платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 2207 грн. не скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення, воно є неналежним доказом підтверджуючим сплату судового збору.

На письмові звернення позивача від 25.04.2021 року та 03.06.2021 року з цього приводу банк повідомив, що він звернувся з позовом до суду у зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору. Судові витрати у вигляді судового збору, які були понесені банком у зв`язку із позовом до суду та винесені на окремий рахунок № НОМЕР_3 , підлягають відшкодуванню боржником. Заборгованість за рахунком № НОМЕР_3 погашена. Відсутні підстави для повернення коштів, що були сплачені на погашення заборгованості.

У частині 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За приписами ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта (ч. 1 ст. 1071 ЦК України).

Таким чином, тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою є належним виконанням банком умов договору. Положеннями ст. 1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 04 листопада 2014 року банку, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За приписами ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів.

Відповідно до п. 18.3 ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу.

Згідно п. 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зводиться до права осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог.

У рішеннях Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 202/10128/14-ц, від 01 лютого 2018 року у справі № 758/7327/14-ц та від 12 лютого 2018 року у справі № 592/2386/16-ц суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача, суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 9 розділу ІV Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені.

З наданої позивачем ОСОБА_1 довідки АТ КБ «ПриватБанк» про безпідставно списані кошти у розмірі 2270,00 грн. не вбачається коли спірні кошти були списані, з якого рахунку, останній не надав належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини.

На підставі ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

З аналізу всіх в сукупності встановлених обставин справи та наданих доказів, враховуючи предмет та підставу заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення моральної шкоди у цій цивільній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем згідно ст. 81 ЦПК України не було доведено свої позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводами скарг, які належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Отже, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горбатюка Валерія Володимировича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б Войтко

М.В. Матківська