Справа № 157/20/22
Провадження №2/157/136/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позов обґрунтовано тим, що 27 липня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2020 року спільне життя з відповідачем не склалося і сторони проживають окремо. Діти проживають разом із позивачкою, яка самостійно їх утримує. Відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню дітей.

Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачкою та відповідачем не досягнуто, стан здоров`я та матеріальне становище останнього дозволяє йому утримувати своїх дітей. Незважаючи на те, що відповідач де-факто не працює, однак отримує дохід, якого вистачає йому для власних потреб. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі з 1 січня 2022 року в розмірі, який відповідає прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, установлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» - для сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років, з 1 січня 2022 року в розмірі 2100 грн., з 1 липня 2022 року - за липень - серпень 2201 грн., після досягнення сином 6 років за вересень - жовтень - листопад 2744 грн.; за грудень - 2833 грн.; для доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2022р за січень - червень в розмірі 2618 грн., з 1 липня за липень - серпень в розмірі 2744 грн. Сплату аліментів проводити на її користь з дня звернення з даним позовом до суду на рахунок ІВАN № НОМЕР_1 , ідентифікаційний код , МФО 303398, АТ «Державний ощадний банк України». Установити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі для сина ОСОБА_4 підлягатиме щорічній індексації з 1 січня кожного наступного року, з урахуванням розміру, який відповідатиме прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, установлений законом, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позовні вимоги визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на дочку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказав, що твердження в позовній заяві про те, що він не дбає про своїх дітей, не приймає участі в їх вихованні не відповідають дійсності, так як він у міру своїх можливостей надає фінансову підтримку дітям, а відповідачці передав контейнер для ведення нею підприємницької діяльності. Позивачка, зазначаючи у позовній заяві про те, що він ніде не працює, однак веде безбідне існування, не наводить жодного аргументу на підтвердження цього. Відмітив також про те, що позовні вимоги викладені нечітко. Через кризу та закриті кордони в державі він не має можливості знайти роботу або виїхати на сезонні заробітки. Просить позов задовольнити частково та ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачкою подано відповідь на відзив, де вона зазначає, що не погоджується із запереченнями відповідача у відзиві щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Також заперечила щодо надання відповідачем підтримки дітям у минулому та вказала про відсутність доказів на підтвердження цього. Вважає, що клопотання відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі меншому 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку може бути взято до уваги судом в разі погіршення його стану здоров`я, матеріального становища, наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. На підтвердження достатнього доходу відповідача для сплати ним аліментів є наявність у його власності автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , житлового будинку площею 219,6 кв.м. за вказаною адресою, квартири по АДРЕСА_2 . Вона ж самостійно утримує дітей, несе витрати на харчування дочки в учбовому закладі, її проїзд, проживання, придбання обладнання для навчання дітей, оплату гуртків, які відвідує син. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні вимог відповідача, зазначених у відзиві.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 подала заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача в свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та за 2019-2021 роки й до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням інформації Головного управління статистики у Волинській області про середньомісячну номінальну заробітну плату штатних працівників підприємств, установ та організацій області (із кількістю працюючих 10 осіб і більше) за 2019-2021 роки.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, запереченні на відзив та в заяві про уточнення та збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 6).

Діти перебувають на повному утриманні матері, що встановлено з довідок Камінь-Каширської міської ради №6594 від 08 грудня 2021 року (а.с. 8) та № 60 від 05 січня 2022 року (а.с. 9).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини нарівні з позивачкою.

У відповідності до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ст. 183 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд керується вимогами статті 182 СК України та бере до уваги, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Таким чином, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, про наявність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», визначає аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять доказів, що позивачка вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів у розумінні ч. 2 ст. 191 СК України.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів за період з 2019 року до дня пред`явлення позову до задоволення не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 січня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я, місце проживання, серія, номер паспорта сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_3 .

Головуючий: Б. С. Гамула