РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/20300/14-ц

Провадження № 22-ц/4815/95/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С. С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи",

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка не брала участь у справі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2015 року (ухвалене у складі судді Діонісьєвої Н.М.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2008 року ЗАТ "Альфа-Банк" та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 уклали кредитний договір SME0016269. Відповідно до умов казаного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 31 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Кредитор свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 31 000,00 доларів США. В порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого має прострочену заборгованість. 30.09.2009 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТзОВ "Кредитні Ініціативи" було укладено Договір Факторингу, відповідно до якого ТзОВ "Кредитні Ініціативи" зобов`язувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ "Альфа-Банк", а ПАТ "Альфа-Банк" зобов`язувалося відступити ТзОВ "Кредитні Ініціативи" свої права грошових вимог до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору Факторингу. Таким чином, ПАТ "Альфа-Банк" було від ступлено право грошової вимоги за Кредитним договором №8МЕ0016269 від 01.08.2008 року ТзОВ "Кредитні Ініціативи". Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали ТзОВ "Кредитні Ініціативи" передало грошові кошти, а ПАТ "Альфа-Банк" відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору Факторингу. Відповідно до умов Кредитного Договору та Договору Факторингу, позивач вправі вимагати дострокового погашення Кредиту у разі невиконання чи неналежного виконанні відповідачем умов Договору. Станом на 04.12.2014 року розмір загальної суми заборгованості відповідача за Договором становить 58 918,58 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 894 715,34 гривень. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" 449 270 гривень 30 копійок заборгованості за кредитом, 445 гривень 04 копійки заборгованості по відсотках та 3 654 гривні 00 копійок витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2015 року позов ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" 449 270,30 гривень 30 копійок заборгованості за кредитом, 445 445,04 гривень 04 копійки заборгованості по відсотках та 3 654,00 гривні 00 копійок витрат по оплаті судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано своїх кредитних договірних зобов`язань, а тому позивач вправі вимагати стягнення з позичальника всієї сумі непогашеного кредиту та процентів, що передбачені кредитним договором.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 , яка не бралаучасті у справі, оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вона є дружиною позичальника, а тому оскаржуване рішення порушує її права та обов`язки. Крім того зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції належним чином не дослідив: факт існування боргу на момент відступлення права вимоги; суми заборгованості на яку було відступлено право вимоги; дотримання умов договорів; наявність первинних документів, які підтверджують факт існування боргу. Вважає, що не дослідження судом першої інстанції даних обставин є підставою для скасування рішення суду.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір SME0016269.

Відповідно до умов вказаного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 31 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 31 000,00 доларів США. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого у нього виникла заборгованість.

30.09.2009 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір Факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТзОВ «Кредитні Ініціативи» право грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору Факторингу, зокрема, за кредитним договором №8МЕ0016269 від 01.08.2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору та договору Факторингу, позивач вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов договору.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язків. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Згідно ст.1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Станом на 04.12.2014 року розмір загальної суми заборгованості відповідача за кредитним договором становить 58 918,58 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 894 715,34 гривень, яка складається з: 449 270,30 гривень 30 копійок заборгованості за кредитом, 445 445,04 гривень 04 копійки заборгованості по відсотках.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника із висновками суду.

Кредитний договір №SME0016269 від 01.08.2008 року та договір факторингу, за яким ТзОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором, у судовому порядку недійсними визнані не були. Тому, покликання ОСОБА_2 на те, що вона перебуває з позичальником у шлюбі та не давала згоду на укладення кредитного договору, в межах розгляду даної справи є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2015 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.