Справа № 191/2051/21
Провадження № 2/191/683/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 лютого 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Заламай О.Ю.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Меренчук» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -
Отже, за попередні роки відповідач проводив виплати по орендній платі з порушенням строків, встановлених договорами оренди. При цьому, відповідач жодним чином не намагався зробити виплату заборгованості за оренду з врахуванням положень п.4.3 договору та здійснити коригування розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки землі.
У зв`язку з викладеним вважає, що наявні підстави для розірвання договір оренди земельних ділянок у зв`язку з порушенням відповідачем суттєвих умов договору оренди землі, які передбачені Законом України «Про оренду землі». Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про сплату орендної плати, але відповідач відмовлявся це робити. Внаслідок систематичного порушення умов договору оренди в частині порядку і строків внесення орендної плати, з врахуванням росту споживчих цін вона, як власник земельної ділянки не отримувала те, на що розраховувала при укладенні договору оренди землі. Порушення порядку, строків та умов оплати орендної плати - є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки площею 9, 800 га. розташованої на території Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, який було укладено між ОСОБА_1 та відповідачем ФГ «Меренчук» 20.10.2010 року.
До початку проведення судового засідання представник позивача Наконечна Т.М. надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.
Представник відповідача ФГ «Меренчук» в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та перевіривши докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
На підставі акту прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди від 29.01.2015 року, орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар ФГ «Меренчук» прийняв у у платне користування, в оренду ділянку, загальною площею 9, 800 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №093336 від 23.04.2001 року.
Відповідно до п.7.1.5 Договору від 01.01.2009 року, орендодавець має право своєчасного внесення орендної плати.
Згідно наданої суду копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року, вбачається відсутність нарахувань ФГ «Меренчук» Чмуль С.О. орендної плати за 2018, 2019, 2020 роки.
Також з копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року, вбачається, що ФГ «Меренчук» не систематично нараховувало ОСОБА_1 орендну плату за 2016, 2017 роки, що є порушенням ФГ «Меренчук» умов договору .
Відповідачем не надано суду належних, допустимих, достатніх доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, які спростовують обставину систематичної несплати орендної плати орендодавцю ОСОБА_1 .
Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті д частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Згідно п. 10.1 Договору, останній втрачає чинність у разі його припинення або розірвання у випадках, передбачених законодавством.
В даному випадку суд вважає, що несплата відповідачем на користь позивача в 2018, 2019, 2020 років та не систематична сплата в 2016, 2017 роках орендної плати є істотними обставинами порушення договірних умов, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За таких умов доводи позивача мають правове значення для вирішення даного спору, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст.651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та доведені належними та допустимими доказами. Вимога про повернення земельної ділянки у стані придатному для її використання є похідною від вимоги про розірвання договору оренди і також підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі, то вони також підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 27 267, 00 грн.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 1681, 00грн., слід стягнути на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Меренчук» про розірвання договору оренди земельної ділянки, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 09.03.2022 року.
Суддя Г. В. Бондаренко