Провадження № 2/235/629/22
Справа № 235/437/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представника відповідача Котовської Н.І.

секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з ВАТ «ВК «Шахта «Красноармійська Західна №1», яке у теперішній час перейменоване у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», позивач перебував у трудових відносинах періодично - з 08.02.1999 року по 07.04.1999 року, з 14.02.2006 року по 15.04.2006 року, з 29.01.2007 року по 10.03.2013 року та з 18.03.2013 року по 01.07.2020 року. Працював прохідником підземним з повним робочим днем в шахті.

Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

28.05.2018 року під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві при наступних обставинах.

Працюючи у першу зміну, він отримав наряд на технічне обслуговування конвеєра СП 202 на 11 південному «біс» конвеєрному штреку блоку 10, транспортування гірничої маси конвеєром СП 202, технічне обслуговування пересипу з конвеєра СП 202 на стрічковий конвеєр 2ЛТ-100 допоміжного похилу блоку 10.

Перевдягнувшись та прибувши на робоче місце, позивач приступив до виконання наряду та перекидав гірничу масу з підошви виробки на верхню гілку стрічкового конвеєра. Приблизно о 12 годині внаслідок зіткнення фрагментів породи він отримав травму другого пальця правої кисті, повідомив про нещасний випадок, потім направився до підземного медичного пункту, а після отримання медичної допомоги в поверхневому медичному пункті шахти, самостійно звернувся до Мирноградської ЦМЛ.

З 28.05.2018 року по 15.06.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ з діагнозом: відкритий уламковий перелом нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті зі зміщенням, розчавленням м`яких тканин нігтьової фаланги.

За даним нещасним випадком було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку що стався 28.05.2018 року за формою Н-5, та Акт №52 від 25.07.2018 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом по формі Н-1.

16.08.2018 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за трудовим каліцтвом, де йому було встановлено 5% втрати професійної працездатності безстроково. Інвалідом не визнавався.

Окрім нещасного випадку на виробництві, під час виконання трудових обов`язків, ним отримано й професійні захворювання.

19.08.2021 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено першим заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Буряк Г., яким позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пмневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст.

09.09.2021 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями (повторно за трудовим каліцтвом). Йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 06.09.2021 року безстроково: 35% хронічна попереково/крижова радикулопатія; 25% пневмоконіоз; повторно 5% за трудовим каліцтвом 28.05.2018 року. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 06.09.2021 року безстроково. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатію, корсет на поперековий відділ хребта. Рекомендовані «Д» невролога, терапевта.

Постановою ВД ФСС йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались.

Вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода.

Він тривалий час постійно працював в підземних умовах, в умовах впливу шкідливих факторів.

Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил.

У пункті 18 акту від 19.09.2021 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 8,6-915 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3.

Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 155,8-298,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 86 - 152,9 Вт, при нормативному значенні 45 Вт.

Виробничий шум - фактична величина 80-94 дБА, при нормативному значенні 80 д БА.

Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів 5-30% часу зміни при нормативному значенні 25% зміни, перебування у вимушеній позі 52% часу зміни, в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60% часу зміни.

Нахили корпусу фактичне значення 140-280 разів, при нормативному значенні до 100 разів.

Таким чином, робота позивача на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм.

Він знаходиться під наглядом лікарів декілька років. Неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, що підтверджується медичними документами.

З 14.07.2021 року по 30.07.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва академії медичних наук України», з діагнозом: хронічна радикулопатія L5 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пмневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше.

Внаслідок травмування та професійних хвороб у позивача з`явився біль в поперековому відділі хребта, з іррадіацією в праву сідницю та праву ногу по зовнішній поверхні, оніміння та судоми в правій нозі, біль в шийному відділі хребта. Кашель, переважно сухий, з тяжко відділяємим харкотинням. Він став відчувати задуху при помірному фізичному навантаженні, загальну слабкість, головний біль, став дратівливим, став підвищуватись артеріальний тиск, з`явилась течія.

Постійний сухий кашель, слабкість, суттєво погіршили загальний стан його здоров`я. Через професійні захворювання, досить часто отримує лікування в умовах стаціонару, вимушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на його самопочуття.

Травмування та хвороби впливають на загальний стан позивача. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють його нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Ці обставини впливають на якість його життя та спричиняють моральні страждання.

Багато років він виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого тепер його здоров`я суттєво підірвано. Праця в шахті була важка, але він вимушений був працювати, оскільки оплата роботи підземного робітника задовольняла його потреби та основні потреби його сім`ї та давала право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку.

Він зобов`язаний піклуватись про свою родину, але стан здоров`я, його фізичний стан, необхідність постійного лікування обмежують його можливості, бо під час загострення хвороб, він сам потребує піклування з боку своїх близьких.

В результаті травмування та профзахворювань змінився не тільки стан його здоров`я, а і його загальний фізичний стан, що позначається не тільки на ньому, але й на його родині та на стосунки у ній.

Професійні хвороби, позначились на його фізичному стані на та його здібностях, у зв`язку з чим він був звільнений з роботи. Знайти іншу роботу, яку б він зміг виконувати за станом здоров`я, йому важко, тому з часу звільнення він не працюю.

Лише він матеріально забезпечував родину, а зараз він та вся його сім`я можуть розраховувати тільки на щомісячні виплати втраченого заробітку у розмір 65% та пенсію по інвалідності.

Позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані.

Викладенні обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому, позивач був травмований та отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 90000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, виходив із тривалості й глибини душевних страждань, чисельності негативних наслідків, що викликані внаслідок травми, а також з фактичного значного погіршення стану здоров`я.

Позивач просить суд стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь у відшкодування моральної шкоди, отриманої у зв`язку з травмою на виробництві 90000 грн.

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що заявлені позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку (форма Н-1), що стався 28.05.2018р., п. 10 Комісія з розслідування нещасного випадку встановила, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких призвело до нещасного випадку, є ОСОБА_1 - тобто позивач, не виконував вимоги інструкцій з охорони праці: ОСОБА_1 , прохідник дільниці ПР-7 ПАТ «ШУ «Покровське», застосовував небезпечні прийомі у роботі під час виконання наряду; порушення п.1, гл.5, розд. IV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (наказ №62 від 22.03.2010 року «Про затвердження Правил безпеки у вугільних шахтах», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 р. під №398/17693), п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті прохідника», п.2.9 «Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.» зареєстрованого в Покровській міській раді за № 43 від 04.04.2017 р.».

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що нормами ст. 14 Закону України «Про охорону праці» для працівників також передбачено обов`язок щодо додержання вимог нормативно-правових актів з охорони праці і зокрема те, що працівник також зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту, проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. Вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки під час укладання трудового договору роботодавець проінформував працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору».

Позивач був ознайомлений з умовами праці, які відносяться до шкідливих, та свідомо працював в таких умовах.

Відповідно до чинного законодавства, працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Він зобов`язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника або роботодавця. Факт наявності такої ситуації за необхідності підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки, членом якої він є, або уповноваженої працівниками особи з питань охорони праці (якщо професійна спілка на підприємстві не створювалася), а також страхового експерта з охорони праці.

Працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань. У цьому разі працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного заробітку.

Працівники, зайняті на роботах з важкими і шкідливими умовами праці, мають право на спеціальні пільги та компенсації. Працівники, зайняті на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, а також на роботах, пов`язаних із забрудненням або несприятливими метеорологічними умовами, безкоштовно за встановленими нормами забезпечуються роботодавцем спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, а також мийними та знешкоджувальними засобами.

Позивач у позовної заяви, вказує на роботу в умовах шкідливих факторів, відповідно до чого він отримав моральну шкоду.

На думку представника відповідача твердження позивача не відповідають дійсності.

Охорона праці забезпечується шляхом встановлення для роботодавців певних обов`язків, виконання яких зменшує ризик настання негативних наслідків роботи в таких умовах.

Оскільки у зв`язку з технологічними особливостями гірничого виробництва забезпечити повною мірою ідеальні умови праці неможливо, роботодавець з метою забезпечення соціальних гарантій працюючим, зайнятим в шкідливих і важких умовах праці повною мірою здійснював надання пільг га компенсацій, передбачених ст.ст. 51, 76. 100, 166 КЗпП га ст. 7 Закону України «Про охорону праці».

Представник відповідача зазначає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманим професійним захворюванням є безпідставними, оскільки позивач добровільно приступив до виконання трудових обов`язків, від дорученої роботи не відмовлявся, про те що його не влаштовує робота, або місце позивач адміністрацію підприємства не повідомляв.

Представник відповідача також вказує, що спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією. Тому позивач має доводити не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а й, особливо, її розмір. В позовній заяві, позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди.

Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, представник відповідача просить суд звернути увагу, що відповідно до п.п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:

- сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Також, п.п.16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово встановлюється військовий збір. Тож суд при винесенні рішення має зазначити в судовому рішенні про утримання податку у розмірі 18%, а також 1,5% військового збору від суми, що належить до виплати.

Відповідно до наданої до матеріалів справи трудової книжки позивач працював на підземних роботах з повним робочим днем в шахті: «Шахта «Горняк»; шахта «Родинськая»; ВО «шахта ім. Г.М.Димитрова»; ДП «шахта «Краснолиманська» Шахтоуправління «Покровське». На «Шахтоуправлінні «Покровське» позивач працював 13 років 8 місяців. Тобто на підприємстві відповідача менш 50 відсотка від загального стажу роботи у вугільної промисловості. За таких обставин, з урахуванням вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, якщо суд прийме рішення на користь позивача, потрібно взяти до уваги, що шкода можливо була завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах, а відтак її розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи позивача на цих підприємствах (з урахуванням трудового стажу позивача Шахта «Горняк»; шахта «Родинськая»; ВО «шахта ім. Г.М.Димитрова»; ДП «шахта «Краснолиманська» Шахтоуправління «Покровське»), що складає відповідно 50,54 % та 49,46 % від загального стажу роботи в указаних шкідливих умовах.

Представник відповідача просить ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ШУ «Покровське» про стягнення грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витратах, відмовити за необґрунтованістю у повному обсязі.

Позивач до судового засідання не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем періодично - з 08.02.1999 року по 07.04.1999 року, з 14.02.2006 року по 15.04.2006 року, з 29.01.2007 року по 10.03.2013 року та з 18.03.2013 року по 01.07.2020 року. Працював прохідником підземним з повним робочим днем в шахті.

Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (наказ №3494кз від 01.07.2020) (а.с.5-8).

Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку від 24.07.2018 року, 28.05.2018 року о 12 годині 00 хвилин з ОСОБА_1 стався нещасний випадок (а.с.9-13).

Комісія з розслідування нещасного випадку оглянула місце нещасного випадку, ознайомилася з пояснювальними записками осіб, які мають відношення до даного нещасного випадку; ознайомилася з нормативно-технічною та організаційно-розпорядчою документацією, ознайомилася з медичним висновком про характер травми і дійшла висновку, що відповідно до п.15, пп.2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 р., даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1.

Комісія також дійшла висновку, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, що призвело до даного нещасного випадку, є ОСОБА_2 , начальник дільниці ПР-7 ПАТ «ШУ «Покровське», ОСОБА_3 , механік дільниці ПР-7 ПАТ «ШУ «Покровське», ОСОБА_1 , прохідник дільниці ПР-7 ПАТ «ШУ «Покровське».

Крім того, згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 19 серпня 2021 року, затвердженого першим заступником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці І. Буряк 19 серпня 2021 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил.

У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання:

Пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 8,6-915 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3.

Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 155,8-298,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 86 - 152,9 Вт, при нормативному значенні 45 Вт.

Виробничий шум - фактична величина 80-94 дБА, при нормативному значенні 80 д БА.

Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів 5-30% часу зміни при нормативному значенні 25% зміни, перебування у вимушеній позі 52% часу зміни, в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60% часу зміни.

Нахили корпусу фактичне значення 140-280 разів, при нормативному значенні до 100 разів (а.с.19-22).

Стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів склав 27 років 09 місяців 12 днів, за професією 25 років 07 місяців 05 днів, загальний стаж 31 рік 01 місяць 16 днів.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 068377 ОСОБА_1 встановлено 5% втрати працездатності первинно, з 16.08.2018 року безстроково (а.с.23).

В період з 14.07.2021 року по 30.07.2021 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: Хронічна радикулопатія L5 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН-І-ІІ ст. захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.37).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 28 липня 2021 року № 25/793 ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічна радикулопатія L5 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН-І-ІІ ст. (а.с.38).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.09.2021 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено первинно, інвалідність встановлена з 06.09.2021 безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65% (35% хронічна попереково/крижова радикулопатія; 25% пневмоконіоз; повторно 5% за трудовим каліцтвом 28.05.2018 року). Потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, корсет на п/кр відділ хребта (а.с.24,25).

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 28.05.2018 року по 15.06.2018 року (а.с.29), з 08.10.2018 року по 19.10.2018 року (а.с.28), з 11.02.2019 року по 26.02.2019 року (а.с.30), з 09.08.2019 року по 20.08.2019 (а.с.33), з 09.09.2020 року по 21.09.2020 року (а.с.34), з 12.02.2021 року по 24.02.2021 року (а.с.35), з 14.06.2021 року по 25.06.2021 року (а.с.36).

У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті та за час роботи отримав професійне захворювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку отримання травми позивачем та його професійні захворювання пов`язані з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві та професійними захворюваннями, які є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами тощо. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному, санаторному лікуванні позивача, протезуванні, а також те, що відновлення здоров`я в даному випадку неможливе. Суд не бере до уваги наявність кредитних зобов`язань позивача, оскільки це не впливає на ступінь вини відповідача, але суд враховує наявність вини позивача у нещасному випадку, який з ним стався.

Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі №180/377/20.

За таких обставин моральна шкода у розмірі 50000 грн підлягає стягненню без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 551,38 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, ст. ст.4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , у якості відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, без утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 38 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.1а, .

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2022 року.

Суддя: