Справа № 199/9547/21
(2/199/782/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

03.03.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони з 10 жовтня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також позивач зазначає, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки через різні погляди на шлюб, сім`ю стосунки почали поступово погіршуватись, в результаті чого між сторонами виникають непорозуміння та відбуваються сварки на побутовому рівні, а тому позивач вважає, що шлюб з відповідачем носить лише умовний характер і просила його розірвати, задовольнивши позов.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судовому засіданні надала суду пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Натомість, від відповідача до суду 02 березня 2022 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2009 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №1084, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_1 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідний актовий запис №388 від 10 березня 2010 року, свідоцтво Серії НОМЕР_2 ) (а.с.7).

Як встановлено судом в ході розгляду справи, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені вже тривалий час та більше не відновлювались, сторони не підтримують тісних стосунків, притаманних подружжю та сім`ї, втратили взаєморозуміння, що призводило до сварок, а отже зробило шлюб в кінцевому рахунку неможливим.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України.

Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.

Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу.

Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Нормами ст.ст.24, 56 СК України, ст.51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу як його розірвання у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

У відповідності до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст.114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільної дитини, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

При цьому суд не приймає до уваги як підставу для неможливості розгляду справи та задоволення позовних вимог посилання відповідача в його заяві від 01 лютого 2022 року про перенесення розгляду справи на перебування позивача на лікуванні у психіатричній лікарні, оскільки відповідачем не подано, а судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів обмеження цивільної дієздатності позивача або визнання її недієздатною у відповідності до положень ст.ст.295-300 ЦПК України, які регулюють дане питання, зокрема не встановлено відомостей про ухвалення відповідного рішення суду. Більш того, як пояснила в судовому засіданні сама позивач, вона дійсно зверталась до лікарні та проходила лікування у зв`язку із нервовим зривом, який було викликано саме конфліктними відносинами із відповідачем, його небажанням розірвати шлюб. Дана обставина, за переконанням суду, навпаки є підставою, яка додатково свідчить про неможливість збереження шлюбу сторін з огляду на такий вплив міжособистісних відносин сторін на здоров`я позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 908 гривень (а.с.1), керуючись положеннями ст.ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.51 конституції України, ст.ст.3, 7, 18, 21, 24, 56, 104-107, 109, 110, 112-115 СК України, ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 142, 211, 223, 240, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місце проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 10 жовтня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №1084, розірвати.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 04 березня 2022 року.

Суддя А.М. Авраменко