ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/127/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Романська К.М.

та сторін представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гонти М.С., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Равліва М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу №607/26274/19 за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гонти Миколи Степановича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року про відмову в задоволенні заяви представника позивачки - адвоката Гонти Миколи Степановича, ухвалену суддею Вийванком О.М., за заявою представника позивачки - адвоката Гонти Миколи Степановича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький Андрій Ярославович про визнання права власності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року заявник звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на частку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), яка належить ОСОБА_2 , та заборони державним реєстраторам, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії по внесенню змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), в тому числі щодо частки, яка належить ОСОБА_2 , оскільки відповідач до прийняття судом рішення може відчужити власне майно, а тому, є всі підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майновим правам позивача, у зв`язку із цим, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача адвоката Гонти Миколи Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький Андрій Ярославович про визнання права власності та стягнення коштів.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гонта М.С. подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою. Просить Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 у справі №607/26274/19 скасувати та постановити нову про задоволення заяви представника позивача адвоката Ґонти Миколи Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький Андрій Ярославович про визнання права власності та стягнення коштів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до суду пред`явлений позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки позивача у праві спільної часткової власності в розмірі 1/12 частини. Наслідком задоволення цього позову буде стягнення суми грошових коштів. Але зазначає, що існує вірогідність того, що відповідач буде здійснювати позасудові заходи відчуження майна, в тому числі корпоративних прав від свого імені третім особам.

Зазначає, що ця вірогідність можлива, оскільки відповідач, вже здійснив відчуження транспортних засобів і не повернув кошти.

Вказує, що відповідач мав намір зменшити свою частку у статутному капіталі TOB «ЄВРОПА», обставини які встановлені рішенням Тернопільського апеляційного суду у справі № 607/12423 від 25.05.2021.

Зазначає, що існує велика ймовірність, що Відповідач до прийняття судом рішення та набрання ним чинності може відчужити власне майно, в тому числі, частку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), а тому наявна необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, та заборони вчиняти дії.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Равлів М.І. подав відзив на апеляційну скаргу де просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гонти М.С., а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін. Вважає, що ухвала, яка прийнята Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15 листопада 2021 року у справі №607/26274/19 є законною та обґрунтованою.

Зазначає, що позивач свідомо намагається накласти арешт на частку в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Європа» ОСОБА_2 , яке вже і так арештоване. Проте позивач свідомо ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі про це не вказує.

Вказує, що 16 червня 2021 року державним реєстратором Кременецької міської ради Костиник Михайлом Олеговичем вчинено реєстраційну дію № 023004788 «Внесення рішення заборону вчинення реєстраційних дій» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю МЮПА» (ідентифікаційний код юридичної особи 22604324). (що підтверджується Витягом з № 30).

Вважає, що таким чином накладення повторного арешту на те саме майно тією самою особою не є необхідним при розгляді даної справи, і в даному випадку не забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Зазначає, що вимога Позивача про заборону державним реєстраторам, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії по внесенню змін до Єдиного державною реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань щодо розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), в тому числі щодо частки, яка належить ОСОБА_2 є жодним чином не обґрунтованою.

Зазначає, що ні в заяві про забезпечення позову, а також в апеляційній скарзі відсутні жодні обґрунтування, щодо вжиття саме такого засобу (по внесенню змін щодо розміру статутного капіталу), а тому Тернопільський міськрайонний суд в ухвалі від 15 листопада 2021 року вірно дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою, а її доводи не підтверджуватися доказами.

Вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити Позивач є безпідставними та не є необхідними в даному випадку, а також вжиття даних засобів обмежить права інших учасників ТОВ «Європа», а також фактично призведуть до втручання в господарську діяльність TOB «Європа».

Вказує, що обраний вид заходів забезпечення позову є фактично способом втручання у господарську діяльність TOB «Європа», оскільки заборона позбавляє TOB «Європа» збільшувати статутний капітал на весь час вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Гонта М.С. просив задовольнити апеляційну скаргу посилаючись на доводи наведені у ній, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Равлів М.І. заперечив апеляційну скаргу, ухвалу суду вважає законною.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника позивачки - адвоката Гонти Миколи Степановича про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що застосовані судом види забезпечення позову не є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням предмету спору, відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено та доведено доказами наявними в матеріалах справи, що у листопаді 2021 року заявник звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на частку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), яка належить ОСОБА_2 , та заборони державним реєстраторам, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії по внесенню змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» (Ідентифікаційний код 22604324), в тому числі щодо частки, яка належить ОСОБА_2 , оскільки відповідач до прийняття судом рішення може відчужити власне майно, а тому, є всі підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майновим правам позивача, у зв`язку із цим, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційний суд не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що існує велика ймовірність, що Відповідач до прийняття судом рішення та набрання ним чинності може відчужити власне майно, в тому числі, частку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Європа», оскільки такі твердження не доведені у суді першої інстанції та в апеляційному суді. Зокрема, позивачем не доведено та судом не встановлено обставин, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосовані судом види забезпечення позову не є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням предмету спору, відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача адвоката Гонти Миколи Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький Андрій Ярославович про визнання права власності та стягнення коштів.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гонти Миколи Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2022 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Судді: Костів О.З.

Міщій О.Я.