Справа № 242/3881/21
Провадження № 2/242/236/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гандзюк К.С., розглянувши увідкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про визнання права на отримання коштів та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про визнання права на отримання коштів та стягнення заборгованості,яка мотивована тим, її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових правовідносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» з 20.10.2014 р. по 30.10.2019 р. на посаді електрослюсаря. 30.10.2019 року наказом № 1732-к її чоловіка ОСОБА_3 було звільнено у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я, відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України. На час звільнення підприємство не здійснило розрахунок у повному обсязі. На день смерті чоловіка залишилась заборгованість по заробітній платі, яка складається з допомоги по тимчасовій непрацездатності, одноразової допомоги при звільненні за станом здоров`я та одноразової допомоги за багаторічну працю у вугільній промисловості у цілому у розмірі 18 422 грн. 59 коп. Вона є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, тому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 18 422 грн. 59 коп., середній заробіток(середньомісячний заробіток) за весь час затримки невиплачених сум по день фактичного розрахунку, а також суму індексації грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 476 грн. 76 коп. Крім того, вважає, що дії відповідача призвели до погіршення її морального стану, душевних, фізичних страждань та безсоння. Внаслідок чого їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000 грн. 00 коп., які вона просить стягнути з відповідача на її користь.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.07.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначен підготовче засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.11.2021 року закрито підготвче провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача визнав частково, а саме зазначив, що ОСОБА_2 не виплачені при звільненні грошові кошти складають у сумі 2 474 грн. 33 коп., яка складається з допомоги по тимчасовій втраті працездатності за рахунок підприємтсва (сума зазначена з відрахуванням податків та всіх обвязкових платежів). Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволеню не підлягають, оскільки ОСОБА_2 відповідно до виписки від 16.09.2021 року № 04-14/2463 з табелю обліку робочого часу під землею електрослюсаря підземної дільниці РЗО ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за жовтень 2019 року у день звільнення не працював та знаходився на лікарняному. Таким чином, з урахування того, що ОСОБА_2 у день звільнення не працював, тому відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не повинна застосовуваться. Крім того, позивачем не здійснено розрахунок сум, які повинні бути стягнуті в рахунок компенсації середнього зарбітку за час розрахунку, не визначено період, за який здійснюється розрахунок компенсації, не визначено кількість днів. Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необгрунтваними та не підлягають задовленню. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки позивач не надала жодного доказу по вказаним фактам, а саме не надано копії медичних документів про лікування та звернення до психолога, відсутні докази по витратам на лікування. Просять суд позовні вимоги задовольнити в частині стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні у сумі 2474,33 грн., в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди та сум індексаціїї грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду пояснення, в яких зазначив, що право на тримання або перерахунок заробітної плати має особливий характер, оскільки покликане забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. До членів сім`ї не переходить право на перерахунок таких сум, або право на вимогу про призначення іншої виплати, на яку за життя мав спадкодавець, проте з будь-яких причин не скористався своїм правом. Крім того, позивач на підтвердження спричиненого морального або фізичного страждання повинен надати докази. В подальшому надано заяву, в якій просить суд слухати справу у відсутність представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 06.11.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 06.11.2004 року, актвий запис 84.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16.02.2004 року, ОСОБА_2 30.10.2019 року звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я, відповідно до наказу № 1732к від 30.10.2020 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06.07.2020 року, виданого Новгродівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 161.

Згідно довідки № 1203 від 04.06.2021 року, виданої ДП «Селидіввугілля», станом на 28.05.2021 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 складає 18 422 грн. 59 коп., яка складається з: листів непрацездатності за рахунок підприємства за період (квітень 2019 р. у розмірі 1225,10 грн., травень 2019 р. у розмірі 551 грн. 79 коп., липень 2019 р. у розмірі 220 грн. 72 коп.,серпень 2019 р. у розмірі 551,79 грн., вересень 2019 р. у розмірі 494,15 грн., листопад 2019 р. у розмірі 530,87 грн., квітень 2020 р. у розмірі 552,39 грн.);одноразової допомоги при звільненні за станом здоров`я в розмірі 7147 грн. 89 коп.; одноразової допомоги за багаторічну працю у вугільній промисловості в розмірі 7147 грн. 89 коп.

Згідно довідки № 04-22/2470 від 17.09.2021 року, виданої ДП «Селидіввугілля», станом на 28.05.2021 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 складає 2474 грн. 33 коп., яка складається з: листів непрацездатності за рахунок підприємства за період (травень 2019 р. у розмірі 124 грн. 41 коп., липень 2019 р. у розмірі 220 грн. 72 коп.,серпень 2019 р. у розмірі 551,79 грн., вересень 2019 р. у розмірі 494,15 грн., листопад 2019 р. у розмірі 530,87 грн., квітень 2020 р. у розмірі 552,39 грн.)

З відповіді Першої селидівської державної нотаріальної контори від 07.09.2021 року № 844/01-16/21 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних Спадкового реєстру Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) після смерті ОСОБА_2 , Першою селидівською державною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась, заповіт не посвідчувався.

Згідно відповіді на запит № 19/132 від 11.01.2022 року, ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» повідомляє, що на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 07.07.2020 року, наказу по Підприємству № 1194 від 07.07.2020 року всі розрахункові суми, які не отримав ОСОБА_2 до дня смерті, виплачуються його дружині ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 відкритий в Донецькій філії АТ «Ощадбанк». 27.08.2021 року ОСОБА_1 були виплачені суми, а саме: одноразова допомога при звільненні за станом здоров`я в розмірі 7147 грн. 89 коп.; одноразова допомога за багаторічну працю у вугільній промисловості у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі 7147 грн. 89 коп.; допомога по тимчасовій непрацездатності за квітень 2019 р. у розмірі 1225 грн. 10 коп.; допомога по тимчасовій непрацездатності за травень 2019 р. у розмірі 427 грн. 38 коп.

Згідно довідки № 04-22/427 від 08.02.2022 року, виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», ОСОБА_2 дійсно працював на ВП «Шахта «Котляревська» з 20.10.2014 року, станом на 04.02.2022 року не виплачено заборгованість за листками непрацездатності за рахунок підприємства, яка в загальній сумі складає 4135 грн. 86 коп.

Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку має місце спадкування за законом. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином відповідно до вимог ст. 1227 ЦК України заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації та компенсації, а також середній заробіток за час затримки розрахунку з моменту звільнення до смерті, повинні бути передані позивачці, як члену сім`ї ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені сумі мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року та у пункті 32 постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі 4135 грн. 86 коп. та індексація заробітної плати 476 грн.76 коп. (з урахуванням всіх обов`язкових внесків, зборів і платежів, що підлягають перерахуванню підприємством).

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд встановив наступне.

Розрахунок середнього заробітку проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р., із відповідними змінами та доповненнями (надалі Порядок).

Згідно п.2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Зазначеним Порядком передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки 04-22/80 від 05.01.2022 року, виданої ВП «Шахта «Котляревська», середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 433 грн. 14 коп.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29 липня 1993 року № 58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи».

Тобто, день звільнення ОСОБА_2 це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Отже, оскільки останнім днем роботи ОСОБА_2 був «30 жовтня 2019 року», тому суд вважає необхідно здійснити розрахунок середнього заробітку з наступного дня після його звільнення 31.10.2019 року.

Згідно листа N 78/0/206-18 від 08.08.2018 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2019 році» та № 1133/0/206-19 від 29.07.2019 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році»кількість робочих днів позивача з 31.10.2019 року (наступний день після звільнення) по 30.07.2020 року (день смерті) виходячи із зазначеного листа, складає 168 днів, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 72 767 грн. 52 коп. з розрахунку 433 грн. 14 коп.(середньоденна заробітна плата) Х 168 (наступний день після звільнення по день смерті).

Таким чином, суд вважає необхідним частково задовольнити позов в цій частині й стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку, яка належала йому при житті, з моменту звільнення 31.10.2019 року по 30.07.2020 року, тобто по день смерті ОСОБА_2 у розмірі 72 767 грн. 52 коп.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Засади та сутність інституту моральної шкоди розкривається в ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків ".

В п. 9 вказаної Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди спадкується лише у випадку, якщо вона була присуджена судом спадкодавцю за його життя. В інших випадках, моральна (немайнова шкода) нерозривно пов`язана з собою спадкодавця, а тому не входить до складу спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору звільняються.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн. 00 коп., згідно до ставки судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір» в редакції на час звернення позивача до суду (26.07.2021 р.).

Враховуючи те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку у сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 40, 47, 83, 116, 117,127, 232, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23,1212, 1215, 1216, 1218, 1227, 1230, 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 200, 206-207, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ДП «Селидіввугілля»(місцезнаходження юридичної особи: 85401, Донецька обл., м.Селидове, вул.К.Маркса, 41), третя особа без самостійних вимог на боці відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області(місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, вул..Свободи, 5), про визнання права на отримання коштів та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, буд. 41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_5 ), заборгованість по заробітній платі у розмірі 4135(чотири тисячі сто тридцять п`ять)грн. 86 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення у розмірі 72 767 (сімдесят дві тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 52 коп.; індексацію заробітної плати у розмірі 476(чотириста сімдесят шість) грн.76 коп.

Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення в межах платежів за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, буд. 41, ) на користь держави судовий збір у розмірі 908(дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, буд. 41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_5 ), судовий збір у розмірі 908(дев`ятсот вісім)грн. 00 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська