Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 522/9251/21

Провадження № 2/126/166/2022

"01" березня 2022 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує він зареєстрував шлюб з відповідачкою в м. Донецьк у 1991 році. Проживав він з відповідачкою до 1992 року. Спільне життя у них з ОСОБА_2 не склалось. Відповідачка поїхала у Вінницьку область до родичів, а згодом повідомила його, що не повернеться. Через рік йому повідомили, що ОСОБА_2 вийшла заміж та збирається народити дитину. У 1996 році він з родичами переїхав у м. Одеса, звісток від відповідачки не має з 1993 року. Просить розірвати укладений між ними шлюб.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій позов підтримав, просить розглянути справу в його відсутність.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона позов визнає, просить розглянути справу без її участі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1991, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1

Однією сім`єю позивач та відповідачка не проживають.

Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Сімейні стосунки сторін не склались.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26.07.1991 в Калинівському відділі ЗАГС м. Донецьк, актовий запис № 489 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол