ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/251/22 Справа № 208/2107/20 Категорія 48 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 30 серпня 2010 року до 30 листопада 2018 року із відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу придбали наступне майно: автомобіль Toyota avensis 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто - легковий, тип кузову - седан - b, VIN- код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , посудомийна машина LST 1147 Hotpoint-Ariston вартістю 4112 грн.; кухонний гарнітур, вартістю 77660 грн.; лампа світлодіодна Maxus G4 10 шт. вартістю 700 грн.; комплектуючі матеріали для кухонного гарнітуру: поворотний з`єднувач поручня нерж, заглушка кінцева поручня нерж, стійка перил МР-309В-Р полірована, плитка Грес (0070) загальною вартістю 2 122,91 грн.; душова кабіна з піддоном К-602А вартістю 10960 грн; компакт Лотос Optima 2 SOFT CLOSE вартістю 2919 грн; пенал Студіо 35см. венге вартістю 1882 грн.; драбина дахова LWK-280 вартістю 4 818,96 грн.; стілець «Софія М» горіх темний 6 шт, ЧВ-Стіл Явір2 1400(1800)*900 розкладний загальною вартістю 8939 грн.; крісло-кокон (чорний) Глорія вартістю 4498,50 грн.; ЧВ-Тумба Студіо 60(венге) вартістю 2228,70 грн.; холодильник Samsung вартістю 13000 грн; пральна машина LG вартістю 9000 грн.; витяжка HOTPOINT Ariston вартістю 5316 грн.; варильна поверхня (газова) HOTPOINT ARISTON вартістю 5896 грн.; духова шафа HOTPOINT ARISTON вартістю 8299 грн.; мікрохвильова піч Samsung вартістю 2799 грн.; хлібопіч Moulinex вартістю 2199 грн.; кондиціонер LG ART cool вартістю 28999 грн.; насос Kerhcer вартістю 5000 грн.; Люстра Snow dream-19 вартістю 6935грн.

Оскільки після припинення шлюбних відносин сторони не можуть дійти згоди про розподіл спільного майна подружжя, просила суд розділити спільне майно подружжя шляхом виділення у власність ОСОБА_1 , а саме: посудомийну машину LST 1147 Hotpoint-Ariston вартістю 4112 грн; кухонний гарнітур вартістю 77660 грн; лампа світлодіодна Maxus G4 10 шт. вартістю 700 грн.; комплектуючі матеріали для кухонного гарнітуру: поворотний з`єднувач поручня нерж, заглушка кінцева поручня нерж, стійка перил МР-309В-Р полірована, плитка Грес (0070) загальною вартістю 2122,91грн.; душова кабіна з піддоном К-602А вартістю 10960 грн; компакт Лотос Optima 2 SOFT CLOSE вартістю 2919 грн; пенал Студіо 35см.венге вартістю 1882 грн, драбина дахова LWK-280 вартістю 4818,96 грн. та виділити у власність ОСОБА_2 : стілець «Софія М» горіх темний 6 шт, ЧВ-Стіл Явір2 1400(1800)*900 розкладний загальною вартістю 8939грн.; крісло-кокон (чорний) Глорія вартістю 4498,50 грн.; ЧВ-Тумба Студіо 60 (венге) вартістю 2228,70 грн.; холодильник Samsung вартістю 13000 грн; пральна машина LG вартістю 9000 грн; витяжка HOTPOINT Ariston вартістю 5316 грн; варильна поверхня (газова) HOTPOINT ARISTON вартістю 5896 грн; духова шафа HOTPOINT ARISTON вартістю 8299 грн; мікрохвильова піч Samsung вартістю 2799 грн; хлібопіч Moulinex вартістю 2199 грн; кондиціонер LG ART cool вартістю 28999 грн; насос Kerhcer вартістю 5000 грн; люстра Snow dream-19 вартістю 6935 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто - легковий, тип кузову - седан - Ь, VIN-код НОМЕР_1 , що складає 208780,20 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Розділено спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом виділення: ОСОБА_1 у власність: посудомийну машину LST1147 Hotpoint-Ariston, вартістю 4112 грн. ОСОБА_2 виділено у власність: насос Kerhcer, вартістю 5000 грн.; люстру Show dream-19, вартістью 6935 грн.; духову шафу Hotpoint Ariston, вартістю 8299 грн.; мікрохвильову піч Samsung, вартістю 2799 грн.; пральну машину LG, вартістью 9000 грн.; холодильник Samsung, вартістю 13000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу TOYOTA Avensis 2005 року випуску, колір сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову - седан-b, VIN-код НОМЕР_1 , що складає 112459, 28 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що надані позивачем докази, а саме: заявка на доставку, договір №47 підряду на виконання робіт, рахунки та роздруковану інформацію з інтернет магазинів та сайту «Аuto ria» не можна вважати належними та допустимими доказами придбання майна, оскільки такі документи не підтверджують їх вартості та факт покупки вказаного майна у період шлюбу. Наданий позивачем договір купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2013 року не свідчить про те, що кошти з продажу квартири були витрачені саме на придбання спірного автомобіля.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги в якості доказів рахунки, видаткові накладні, надані позивачем, оскільки вони не є розрахунковими документами та є недопустимими доказами у розумінні ст.78 ЦПК України. Суд невірно визначив суму вартості спірного автомобіля, оскільки визначив без урахування його вартості на момент продажу чи розгляду справи. Судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що даний спір вирішено у досудовому порядку та майно фактично розділено ще у 2018 році.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2010 року до 30 листопада 2018 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11, 12, 13-17).

Під час шлюбу, а саме 17 жовтня 2017 року сторони придбали автомобіль TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову - седан-b, VIN-код НОМЕР_3 .

Згідно видаткової накладної Ррз/DD-0016121 від 04 березня 2020 року (а.с.36) та копії квитанції (а.с. 22), позивач придбала майно: насос Kerhcer, вартістю 5000 гривень; люстру Show dream-19, вартістью 6935 гривень; духову шафу Hotpoint Ariston, вартістю 8299 гривень; мікрохвильову піч Samsung, вартістю 2799 гривень; пральну машину LG, вартістью 9000 гривень; холодильник Samsung, вартістю 13000 гривень.

Відповідач 11 березня 2020 року продав ОСОБА_4 автомобіль марки TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову -седан-b, VIN-код НОМЕР_3 , що підтверджується копією договору комісії № 5879/20/002236 від 11 березня 2020 року, договором купівлі-продажу транспортного засобу, актом огляду реалізованого транспортного засобу та актом технічного стану транспортного засобу та його складової частини, що має ідентифікаційний номер (а.с. 102-103, 104-105, 106-107).

Середня ринкова вартість автомобіля TOYOTA AVENSIS 1.8і, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_3 складає 224918,55 грн., що підтверджується звітом №1 про оцінку транспортного засобу від 25 листопада 2020 року (а.с. 131-133).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й в частині третій статті 368 ЦК України.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною першою статті 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до змісту статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Аналогічне положення закріплене в частині другій статті 372 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, що підлягає поділу визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі, у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 61-9018сво18.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що не можна вважати доказами придбання майна надані позивачем заявку на доставку, договір №47 підряду на виконання робіт, рахунки та роздруковану інформацію з інтернет магазинів та сайту «Аuto ria», оскільки такі документи не підтверджують ні їх вартості ні факт покупки вказаного майна у період шлюбу. Також, наданий позивачем договір купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2013 року не свідчить про те, що кошти з продажу квартири були витрачені саме на придбання спірного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно визначив суму вартості спірного автомобіля, є необґрунтованими та не беруться колегією суддів до уваги, оскільки, у даному випадку судом вірно застосовано практику Верховного Суду з приводу визначення вартості автомобіля у справах про компенсацію частини такої вартості. Отже, судом вірно визначено вартість спірного автомобіля та правомірно взято до уваги звіт №1 про оцінку транспортного засобу, затвердженого директором ТОВ "Європейська оціночна компанія" Бочаровою О.А. 25 листопада 2020 року, відповідно до висновку якого середня вартість подібного автомобіля TOYOTA AVENSIS 1.8і, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_1 на дату оцінки складає 224 918,55 грн. Інших доказів, які б спростовували зазначену вартість автомобіля суду ані першої, ані апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Решта доводів апеляційної скарги зводиться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова