Справа № 463/4005/21 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/3628/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи цивільну справу № 463/4005/21за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Брикара Олега Михайловича на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму авансового платежу за договором підряду від 25.01.2021 року в розмірі 40 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 25 січня 2021 року між ним та відповідачем було укладено в усній формі договір підряду, згідно з яким відповідач зобов`язався на свій ризик виконати ремонтні роботи автомобіля Hundai Sonata 2013 НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності, який у свою чергу повинен прийняти та оплатити виконану роботу.

В рахунок майбутніх розрахунків він передав відповідачу авансовий платіж за договором в розмірі 40 000 грн., що підтверджується розпискою від 17 лютого 2021 року даною відповідачем.

Однак відповідач порушив істотні умови договору, зокрема на вимогу позивача надати розрахункові документи на виконані роботи з приводу виконання частини робіт субпідрядником відповідач надав аркуш паперу, в якому була відсутня інформація про те, ким були проведені роботи і які дії вчинялись задля усунення несправностей автомобіля. Крім того, при укладенні договору було досягнуто домовленості щодо використання оригінальних, не вживаних деталей, які будуть використані під час проведення ремонтних робіт. Однак відповідач використав деталі, які мали ознаки їх використання раніше, також відповідачем були замовлені запасні частини виготовлені не автентичним виробником та не представлено жодного фіскального чека щодо придбання товарів/послуг, необхідних для виконання укладеного договору. В подальшому відповідач протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій для виконання умов договору та заборонив позивачу бути присутнім при виконанні робіт, після чого між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо розірвання договору і як наслідок позивач скориставшись послугами евакуатора доставив свій автомобіль в розібраному вигляді іншому підряднику.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2021 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 -адвокат Брикар Олег Михайлович.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом порушено принципи змагальності сторін та розумності строків розгляду справи. Суд не надав належної уваги тому факту, що сума 40 000,00 грн. є авансовим платежем за договором що підтверджується розпискою від 17 лютого 2021 року, виданою відповідачем. Факт розірвання договору, як вбачається із оскаржуваного рішення Відповідачем не заперечувався. Розписка Відповідача від 17.02.2021 року підтверджує отримання коштів у формі авансу. Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази того що ці кошти були хоча б частково використані на виконання умов договору (чеки, квитанції, тощо). Отже, у зв`язку із розірванням договору та не наданням відповідачем доказів хоча б часткового використання авансового платежу за призначенням, отримані кошти ( авансовий платіж) підлягають поверненню. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а рішення суду залишити без змін.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спроствують.

Судом встановлено, що 25 січня 2021 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено в усній формі договір підряду, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язався на свій ризик виконати ремонтні роботи автомобіля Hundai Sonata 2013 НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, який у свою чергу повинен прийняти та оплатити виконану роботу.

В рахунок майбутніх розрахунків він передав ОСОБА_2 авансовий платіж за договором в розмірі 40 000 грн., що підтверджується розпискою від 17 лютого 2021 року( а.с.6).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 526 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення.

За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Згідно ч. 4 ст. 853 ЦК України, у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

З матеріалів справи вбачається, що запасні частини до автомобіля таки були придбані відповідачем(а.с.31),а роботи по ремонту автомобіля розпочаті. Позивачем не надано суду доказів того, що придбані відповідачем автозапчастини є з слідами використання та неякісними .

Крім того, позивачем не було узгоджено з відповідачем перелік та вартість робіт, що повинен виконати відповідач за договором підряду, в межах отриманої ним суми. Таким чином виконавець за договором підряду, міг визначити перелік робіт на свій розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, що він отримав свій автомобіль марки Hundai Sonata 2013 НОМЕР_1 , в розібраному вигляді та закуплені запчастини до нього(а.с.30).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Твердження позивача, що відповідач не виконав певні умови договору, укладеного між сторонами, в результаті чого позивач має право на повернення авансу за договором підряду, суд визнає безпідставним виходячи з наступного.

Відповідно до ст.570 ЦПРК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Приписами ст.571 ЦК України встановлено, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.

У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Як вбачається з розписки наданої відповідачем, грошові кошти в сумі 40000 грн. були отримані для купівлі запасних частин для автомобіля позивача.

З акту здачі - приймання робіт (надання послуг) №2 від 18.02.2021 року встановлено, що зазначені кошти були витрачені на придбання автозапчастин та виконання робіт.

Отримуючи автомобіль позивач підтвердив, що отримав придбані запчастини, а тому отримана відповідачем сума не є авансом та не підлягає поверненню позивачу.

Судовою колегією встановлено, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ( Серявін та інші проти України (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, фактично направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.(ч.5 ст.268 ЦПК України)

Керуючись ст. 374 ч.1 п.1, 375,383,384,389-391 ЦПК України апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Брикара Олега Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк