Провадження № 22-ц/4808/482/22
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

серкетаря Петріва Д.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду про зупинення провадження від 20 січня 2022 року, постановлене в складі судді Кіндртишин Л.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником земельних ділянок, загальною площею 0,0994 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ІФ №035279 від 28.02.2003 року, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності за ІФ №20 від 28.02.2003 року на підставі рішення №19 виконавчого комітету Крихівецької сільської ради від 25.02.2003 року. Однак, ОСОБА_3 шляхом введення в оману орган місцевого самоврядування та проектну організацію, самовільно захопив частину належної йому земельної ділянки та приватизував, внаслідо чого порушено його Конституційне право володіння, користування та розпорядження власністю. Вказує, що відповідач отримав 0,04 га земельної ділянки шляхом безоплатної приватизації на підставі Рішення 72 сесії 7 демократичного скликання Крихівецької сільської ради, Івано-Франківської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність» від 06.08.2020 року. Так як реєстрація права власності на земельну ділянку здійснюється на підставі Рішення органу місцевого самоврядування який вправі розпоряджатися землями комунальної власності, то саме Крихівецька сільська рада, незаконно, порушуючи норми земельного законодавства та порушивши права позивача передано частину земельної ділянки площею 0,04 га, яка йому належала. Враховуючи даний факт, просить визнати незаконним та скасувати п.3 Рішення 72 сьомої сесії демократичного скликання Крихівецької сільської ради, Івано-Франківської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки « від 06.08.2020, яким затвердженго ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в АДРЕСА_1 , площею 0,04 га, кадастровий номер :25:010:0337 та передано у приватну власність. Скасувати державну реєстрацію оскаржуваної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України. Визнати незаконним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на земельну ділянку площею 0,04 га, кадастровий номер :25:010:0337.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2022 року клопотання адвоката Шургот О.В. задоволено. Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання незаконним та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності, зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі №344/19816/21 (провадження№2/344/4682/21) за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Івано-Франківської міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення Крисівецької сільської ради Івано-Франквівської міської ради від 25 лютого 2003 року №19, яким передано ОСОБА_8 у приватну власність 0,0994 га земльної ділянки та визнання недісним виданий йому державний акт на цю земельну ділянку .

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Апелянт вказує, що вирішення справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Крихівецької сільської ради від 25.03.2003 року №19, яким ОСОБА_1 було надано дозвіл на приватизацію земельною ділянку 0,0994 га визнання недійсним державного акту на право власності на землю та його позовом є його позовом не пов`язані між собою, оскільки ОСОБА_1 приватизував належну йому земельну ділянку значно раніше і спара за його позовом стосується захисту права власності , яке набуте на законних підставах. Тому зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача за первісним позовом щодо володіння та користування належним йому майном.

23 лютого 2022 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що суд першої інстанції прийшов вірного та обґрунтованого рішення, так як обставини які є предметом дослідження по справі щодо визнання протиправним та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту, виданого на ім`я ОСОБА_1 впливає на вирішення даного спору, оскільки у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_3 по справі у позові ОСОБА_1 слід буде відмовити. Тому просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 2022 року залишити без змін.

Відповідно ч.2ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду , зазначені в пунктах 1.5,6,9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 за його позовом у цивільній справі №344/19816/21 яка знаходиться на розгляді у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, оспорюється належність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, рішення суду якого може вплинути на вирішення спору по суті у справі за позовом ОСОБА_1 , оскільки в результаті розгляду такої справи буде підтверджений чи спростований факт правомірності права власності.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради та просить визнати незаконним та скасувати п.3 Рішення 72 сьомої сесії демократичного скликання Крихівецької сільської ради, Івано-Франківської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 06.08.2020, яким затвердженго ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в АДРЕСА_1 , площею 0,04 га, кадастровий номер :25:010:0337 та передано у приватну власність, скасувати державну реєстрацію оскаржуваної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України. Визнати незаконним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на земельну ділянку площею 0,04 га, кадастровий номер :25:010:0337.

13 грудня 2021 року представник відповідачв ОСОБА_4 подала клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі №344/19816/21 (провадження№2/344/4682/21) за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Івано-Франківської міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення Крисівецької сільської ради Івано-Франквівської міської ради від 25 лютого 2003 року №19, яким передано ОСОБА_8 у приватну власність 0,0994 га земльної ділянки та визнання недісним виданий йому державний акт на цю земельну ділянку .

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід в кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 4 пункту 33 своєї постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 зазначив, що, визначаючи наявність передбачених цивільним процесуальним законодавством підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду Івано-Франківським міським судом цивільної справи №344/19816/21 за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Івано-Франківської міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, до набрання рішення суду законної сили.

Проте суд першої інстанції, у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про оспорення права власності на нерухоме майно за позовом ОСОБА_3 , провадження у справі за яким відкрито 08 грудня 2021 року, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити наявність обставин при розгляді даної справи, провадження у якій відкрито 30 серпня 2021 рок, якими ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції у порушення статті 210, пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставнин, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду про зупинення провадження від 20 січня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 березня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюти