ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1650/21
Провадження №2/483/71/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Данилової А.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача ТОВ «Причал» - Носкова А.А., Гриценка О.І.,

представника Очаківської міської ради - Кучми О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» та Очаківської міської ради про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, -

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, предметом якої є: визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею площею 1 га, виданого Очаківською міською радою ТОВ «Причал».

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу належить двоповерховий елінг (гараж) під номером 22, розташований на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні ТОВ «Причал». Так, у 2020 році позивач звернувся до Очаківської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак рішенням міської ради йому було відмовлено з тих підстав що, належна йому будівля перебуває в межах земельної ділянки площею 1 га, переданої в постійне користування ТОВ «Причал», що посвічується відповідним державним актом.

На вказану позовну заяву ТОВ «Причал» надало відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що договір купівлі-продажу елінгу є неукладеним в силу вимог статті 638 ЦК України, а саме через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташована нерухомість. Крім того, в договорі зазначена адреса, якої, на думку відповідача, не існує (а.с. 54-56).

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Дав пояснення, що у 2010 році він на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на елінг за адресою: АДРЕСА_1 . У 2020 році він звернувся до Очаківської міської ради та рішенням №10 йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під елінгом з тих підстав, що вказана земельна ділянка перебуває в межах 1 га, наданого в постійне користування ТОВ «Причал». В той же час, державний акт на право постійного користування землею, на думку позивача, є недійсним, оскільки рішення про передачу 1 га землі у користування юридичної особи ТОВ «Причал» міської радою не приймалося та крім того, як йому відомо, деяким громадянам з числа членів кооперативу були виділені земельні ділянки та видані державні акти, однак відповідні відмітки в державному акті ТОВ «Причал» відсутні. Вказане свідчить про те, що оскаржуваний державний акт на право постійного користування землею, виданий на земельну ділянку площею 1 га ТОВ «Причал», не відповідає вимогам законодавства, оскільки до нього у встановленому законом порядку не внесені зміни щодо розміру земельної ділянки та не вказано підстави (рішення міської ради) та осіб, яким виділялися земельні ділянки.

Представник міської ради позов визнав та пояснив, що державний акт, виданий ТОВ «Причал» на земельну ділянку площею 1 га, є недійсним, оскільки рішення про передачу цілого гектару землі саме ТОВ «Причал» немає, та до виданого товариству державного акту у встановленому законом порядку не вносилися зміни про виділення земельних ділянок членам кооперативу, у зв`язку із чим виникла ситуація наявності двох державних актів на одні і ті самі земельні ділянки.

Представники ТОВ «Причал» в судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили, що 13 громадянам було виділено земельні ділянки, у в`язку із чим площа землі, що залишилася у користуванні товариства зменшилась і на теперішній час не становить 1 га. Разом із тим, ТОВ «Причал» добровільно давало згоду на виділення земельних ділянок фізичним особам, а тому спору немає. Крім того, представник зазначив, що земельна ділянка, на якій перебуває належна відповідачу нерухомість, була виділена громадянину ОСОБА_2 , однак відомості про це не були внесені до оспорюваного державного акту. Представники також просили врахувати, що договір купівлі-продажу, на підставі якого позивач набув право власності на елінг, є неукладеним, оскільки не містить відомостей про земельну ділянку, як невід`ємну частину єдиного об`єкту нерухомості. Крім того, адреси, яка вказана у договорі купівлі - продажу, не існує і інформації у реєстрі прав на нерухоме майно немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням ООГК «Елінг» № 2 від 07 липня 2010 року позивача ОСОБА_1 було прийнято до членів вказаного обслуговуючого кооперативу (а.с. 9).

Судом також встановлено, що 08 листопада 2010 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 серпня 2010 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на нежитлову будівлю - елінг двоповерховий, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Витягом про державну реєстрацію прав №27925058 (а.с. 10-13).

01 жовтня 2020 року Очаківською районною філією ММБТІ було виготовлено технічний паспорт на зазначену нежитлову будівлю, елінг на ім`я позивача (а.с. 14).

Рішенням Очаківської міської ради № 10 від 23 жовтня 2020 року позивачеві відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для розташування та обслуговування вказаної вище нежитлової будівлі, елінгу, у зв`язку із тим, що його елінг розташований на земельній ділянці площею 1 га, наданій в постійне користування ТОВ «Причал», що посвідчується державним актом на право постійного користування землею серії МК, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №33 від 28 грудня 1993 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції від 18 грудня 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З дослідженого у судовому засіданні державного акту вбачається, що Очаківською міською Радою народних депутатів Очаківського району Миколаївської області України ТОВ «Причал» було надано у постійне користування 1,0 га землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для будівництва індивідуальних елінгів відповідно до рішення Очаківської міської ради народних депутатів від 28 грудня 1993 року № 457 (а.с. 72-77).

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Очаківської міської ради №457 від 28 грудня 1993 року «Про дозвіл будівництва індивідуальних елінгів» ТОВ «Причал» надано дозвіл на будівництво індивідуальних елінгів та госппобутових приміщень згідно із затвердженим генпланом. Пунктом 2 Рішення постановлено видати акти індивідуального землеволодіння 16 членам ТОВ «Причал» в тому числі на №22, а також за поданням клопотань правління ТОВ «Причал» - іншим забудовникам з розрахунку 20 ділянок, що залишилися. Пунктом 3 рішення постановлено землевпоряднику видати акт на закріплення землі загального користування ТОВ «Причал» (а.с. 16).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що рішення Очаківської міської ради щодо передачі в користування ТОВ «Причал» земельної ділянки площею 1 га, не приймалось.

В судовому засіданні встановлено, і сторони не заперечують того факту, що наведене рішення міської ради було виконане частково - деяким членам кооперативу було виділено земельні ділянки, однак зміни в землекористуванні до державного акту ТОВ «Причал» внесені не були і до теперішнього часу виданий у 1993 році ТОВ «Причал» державний акт посвідчує право товариства на постійне користування земельною ділянкою 1 га.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу вимог частини 1 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Відповідно до пункту 3.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №28 від 15 квітня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за №31, у разі зміни меж, розміру, цільового призначення та умов надання земельних ділянок, що відбулися після видачі державного акта, до нього вносяться ці зміни, які фіксуються на плані зовнішніх меж і на останній сторінці державного акта.

Зміни на плані зовнішніх меж викреслюються чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Всі зміни вносяться одночасно в обидва примірники державного акта.

Кожний запис про зміну меж, площі, цільового призначення та умов надання земельної ділянки посвідчується інженером-землевпорядником сільської, селищної, міської Ради народних депутатів або відділу земельних ресурсів районної державної адміністрації.

В судовому засіданні представники ТОВ «Причал» не змогли вказати розмір земельної ділянки, яка залишилася в користуванні товариства після виділення земель фізичним особам, що свідчить про те, що державний акт, виданий ТОВ «Причал» на земельну ділянку площею 1 га, не відповідає вимогам закону, не посвідчує реально наявне у товариства речове право на землю, а сам землекористувач не дотримався вимог закону щодо внесення змін до акту на право постійного користування землею.

Так, в судовому засіданні представники ТОВ «Причал» пояснили, що земельні ділянки виділялися членам кооперативу, починаючи з 1992 року, однак товариство не зверталося до органів місцевого самоврядування з метою внесення змін до державного акту щодо землекористування.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно зі статтею 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При цьому, суд відхиляє аргумент відповідача про відсутність спору між сторонами з огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Причал», третя особа - Очаківська містка рада, про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею. Вказаним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені (а.с. 19, 20).

В той же час, рішення Очаківського міськрайонного суду від 10 березня 2021 року було скасовано судом апеляційної інстанції через неналежний суб`єктний склад, а саме не визначення статусу міської ради як відповідача у справі (а.с. 21-23).

Наявність наведених судових рішень свідчить про те, що між сторонами існує реальний цивільний спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

При цьому, аргумент відповідача ТОВ «Причал» про можливість відмови товариства від земельної ділянки на користь позивача суд не бере до уваги, оскільки за час судового розгляду цього так і не було зроблено.

Крім того, добровільне виділення земельної ділянки не усуне порушення законодавства щодо порядку видачі та складення державного акту, допущене ТОВ «Причал», оскільки в судовому засіданні встановлено, що до державного акту жодних змін, в тому числі про виділення будь-кому земельних ділянок, внесено не було (а.с. 76, 77).

Щодо визнання договору купівлі-продажу елінгу неукладеним, суд зазначає, що нормою статті 204 ЦК України закріплено презумпцію дійсності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки доказів того, що укладений позивачем договір купівлі-продажу елінгу був визнаний судом недійсним відповідачем не надано, суд виходить із закріпленої у статті 204 ЦК України правомірності цього правочину.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав - довів належними та допустимим доказами той факт, що рішення про передачу у постійне користування ТОВ «Причал» земельної ділянки площею 1 га міською радою не приймалося та незважаючи на це товариство отримало оскаржуваний державний акт, однак у встановленому порядку не вносило зміни до землекористування, порушуючи вимоги закону та права позивача, який не може отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під належним йому елінгом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями статей 141, 142 ЦПК України, а тому стягує з відповідача ТОВ «Причал» 50 % судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом (а.с. 1), а з Очаківської міської ради - 25 % суми судового збору.

Оскільки міська рада позов визнала, решта 25 % судового збору підлягають компенсації за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» та Очаківської міської ради про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею - задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії МК від 28 грудня 1993 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 33 на право постійного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» земельною ділянкою площею 1,0 га для будівництва індивідуальних елінгів.

Стягнути з Очаківської міської ради на користь ОСОБА_1 - 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Причал» на користь ОСОБА_1 - 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України 50 відсотків частки судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією № 0.0..2 від 21 вересня 2021 року в сумі 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 04 березня 2022 року.

Головуючий: