Справа № 703/3513/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.

за участю секретаря судового засідання Данілової В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповідачем по справі вона шлюб не укладала та проживають окремо. Проте, ОСОБА_2 обіцяв надавати допомогу на утримання сина в добровільному порядку.

Позивач стверджує, що на даний час дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач від утримання сина ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягувати з нього аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з вересня 2020 року і до досягнення сином повноліття.

В подальшому ОСОБА_1 подала до суду уточнюючу заяву, в якій просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти з дня пред`явлення нею позову до суду до досягнення сином повноліття.

У судове засідання сторони не з`явились.

Позивач направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. Позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився. У направленому до суду відзиві позов визнав частково та вказав, що з позивачкою вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно народився ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження якого він записаний як батько. ОСОБА_1 жодного разу не зверталась до нього з проханням про надання допомоги на утримання дитини, оскільки бажала самостійно утримувати та виховувати сина. Пояснив, що у вказаному позивачем розмірі він не має змоги сплачувати аліменти, оскільки з нього утримуються аліменти на утримання ще однієї дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, він має незначний заробіток, змушений утримувати матір, яка є інвалідом ІІІ групи, а також оплачувати комунальні послуги. А тому просив задоволити позов частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини його доходу.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, законодавець надав право вибору тому з батьків, з ким проживає дитина, право вибору стягувати аліменти у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки квартального комітету № 11 Смілянської міської ради від 26 жовтня 2021 року дитина проживає з матір`ю. У відзиві відповідач визнав, що дитина повністю перебуває на утриманні матері.

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, зважаючи на те, що син сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є його батьком і на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. І відповідач, з огляду на відсутність добровільної згоди між сторонами щодо порядку реалізації ним обов`язку утримання сина, зобов`язаний утримувати його у спосіб, визначений позивачкою шляхом сплати аліментів.

Відтак, з огляду на вибір позивачкою способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) суд надає оцінку обґрунтованості визначеної позивачкою частки в межах заявлених нею вимог.

Заперечуючи проти визначеної позивачем частки відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом ІІІ групи. На підтвердження викладеного надав індивідуальну програму реабілітації інваліда № 557, розроблену для ОСОБА_5 .

Суд дослідив наданий доказ, та прийшов до висновку, що з нього не можливо однозначно встановити ступінь родинних зв`язків відповідача з ОСОБА_5 . При цьому, суд враховує, що згідно наданої відповідачем довідки квартального комітету № 21 від 22 грудня 2021 року він дійсно проживає з матір`ю, однак прізвище матері зазначено як ОСОБА_6 .

Таким чином з наданих відповідачем документів неможливо встановити ті обставини, на які він посилається як на підставі своїх заперечень.

Крім того, відповідно статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Застосовуючи положення наведеного правила до правовідносин, що врегульовані статтею 202 СК України, Верховний Суд зробив висновок, що право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що його матір потребують матеріальної допомоги і відповідач несе витрати по її утриманню.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та не має проблем із здоров`ям такого ступеню, що впливають на його здатність працювати. Як встановлено з довідки з місця роботи від 20 грудня 2021 року ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та має стабільну заробітну плату.

Судом, також, встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2021 року по справі № 703/2336/21 з нього стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що з відповідача стягуються аліменти на утримання ще однієї дитини виходячи з рівності обов`язку обох батьків з утримання дитини, суд вважає за можливе позов задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України, керуючись ст. 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.Я. Биченко