ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2893/21 Номер провадження 22-ц/814/141/22Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року, ухвалене суддею Даценком В.М., повний текст рішення складено -13 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН", ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН", ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 06 травня 2019 року о 19 год. 50 хв. в м. Лубни по вул. Садовій Полтавської області ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі під керування ОСОБА_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_3 - тілесні ушкодження. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1, 11.3 ПДР України. За даним фактом 07 травня 2019 року слідчим відділенням Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 17 липня 2019 року постановою старшого слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області Кваші К.Л. кримінальне провадження, внесене в ЄРДР №0000591 від 07.05.2021 року за ч.1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, копії матеріалів кримінального провадження направленні для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 07 листопада 2019 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі №539/3833/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 29 травня 2019 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі №539/1941/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Під час ДТП ОСОБА_3 керував забезпеченим транспортним засобом Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується страховим полісом №А0/0186579 від 11.12.2018 року ТДВ "СК "ГАРДІАН". Автомобілем Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , на момент ДТП користувався та керував водій ОСОБА_3 . Позивач користується та розпоряджається вказаним автомобілем Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.03.2018 року, дійсної до 09.11.2022 року, на підставі якої уповноважений укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, у випадку спричинення автомобілю пошкоджень в результаті ДТП одержувати належні власнику відшкодування за заподіяну шкоду. На момент ДТП ОСОБА_2 керував забезпеченим транспортним засобом Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно поліса №АМЗ806688 ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до інформації, що міститься на офіційному сайті МТСБУ. У зв`язку з чим, позивач після настання страхового випадку 06.05.2019 року о 21 год. 16 хв. по телефону зателефонував на гарячу лінію ТДВ «СК «ГАРДІАН» та повідомив про настання ДТП, а 10.06.2021 року направив до страховика вже письмове повідомлення про дане ДТП. Зазначав, що ТДВ СК «Альфа-гарант» у порушення вимог законодавства свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків взагалі не направило і до часу подання позову до суду. Огляд автомобіля проводився оцінювачем 23.07.2019 року, зважаючи на те, що вищевказана ДТП сталась 06.05.2019 року, тобто більше ніж через два місяці, тому у відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» було достатньо часу для направлення свого представника, аварійного комісара чи експерта для огляду автомобіля. Згідно звіту про незалежну оцінку майна №0307 від 30.07.2019 року сума вартості відновлювального ремонту автомобіля Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування значення фізичного зносу складових колісного транспортного засобу складає 139 393,20 грн., тобто не менша ринкової вартості автомобіля, яка становить 98 155,63 грн. Відповідно до даного звіту відновлення автомобіля Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 є економічно недоцільним, тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 98 155, 63 грн. Відповідно до п.30.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Згідно звіту про незалежну оцінку майна №0307 від 30.07.2019 року вартість автомобіля Меrcedes-Benz 207 після ДТП у пошкодженому стані складає 35 998,77 грн. Відповідно до п.30.2 ст. 30 вищевказаного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідно до законодавства ТДВ СК «Альфа-гарант» повинна сплатити позивачу 62 156,86 грн. як різницю між вартістю автомобіля на момент ДТП та вартістюавтомобіля у пошкодженому стані. 02.03.2020 року позивачем до ТДВ СК «Альфа-гарант» направлено заяву про здійснення страхового відшкодування з доданими до неї документами, передбаченими законодавством. 10.04.2021 року позивачем було отримано відповідь від ТДВ СК «Альфа-гарант», де відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись, зокрема, на те, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком. Вважає, що у даному випадку відповідач не оглянув автомобіль у передбачений законодавством термін не з вини позивача, оскільки останній два з половиною місяці зберігав автомобіль в тому стані, в якому він був після ДТП, а ТДВ СК «Альфа-гарант» за цей час не направило свого представника для огляду автомобіля. Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 62 156,86 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної автомобілю Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , та 2 500 грн.. які сплачені ОСОБА_1 за оцінку розміру матеріального збитку, спричиненого в наслідок ДТП, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант», треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН», ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 62 156,86 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної автомобілю Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , та 2 500 грн., сплачених за оцінку розміру матеріального збитку, спричиненого в наслідок ДТП.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що невиконання потерпілим обов`язків згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування лише в тому випадку, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. При цьому встановлено, що позивач зберігав пошкоджений транспортний засіб протягом 10 місяців з моменту дорожньо-транспортної пригоди, однак останній так і не був оглянутий представниками відповідача. Відповідач не оспорив визначену потерпілим вартість ремонту, не обґрунтував неправильність акту оцінки, а лише послався на неповідомлення його про ДТП. Згідно вимог Закону обов`язок повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ОСОБА_2 , а відповідач відповідно до вимог ст. 38 Закону має право регресної вимоги до ОСОБА_2 як за неповідомлення страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, так і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування потерпілому визнана судом такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки матеріали справи не містять даних про невиконання останнім своїх обов`язків, які призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди. У свою чергу, неповідомлення про страховий випадок позивачем не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини. При цьому, судом визнано, що зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» шляхом направлення поштою заяви про страхове відшкодування датованої 02.03.2020 року, додатком до якої є повідомлення про настання страхового випадку. Поштовий конверт отримано ТДВ СК «Альфа-Гарант» лише 04.03.2020 року. 12.03.2020 року, тобто на 8 день з дати отримання поштового конверту позивача. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано рапорт аварійного комісара ОСОБА_4 , яким було повідомлено, що власник автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , повідомив, що його автомобіль розібрано та передано на утилізацію. Зазначає, що відповідно до п.п.37.1.3, 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є зокрема невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди. При цьому, відповідно п. 33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Вважає, що позивачем проігноровані норми чинного законодавства, зокрема не повідомлено ТДВ «Альфа-Гарант» у строки, передбачені Законом про настання ДТП; подано заяву про страхове відшкодування з порушенням строків, передбачених Законом та не збережено пошкоджений ТЗ в стані, в якому він перебував після ДТП, а взагалі знищено пошкоджений ТЗ. Тобто, саме бездіяльність позивача призвела до відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки таке право страховика, зважаючи на обставини справи, прямо передбачене чинним законодавством України. Крім того, зазначає, що звіт №0307 від 30.07.2019 року не може бути належним та допустимим доказом завданого матеріального збитку, оскільки огляд ТЗ відбувся лише 23.07.2019 року, тобто майже через 3 місяці після ДТП, ТДВ СК «Альфа-Гарант» навіть не запрошували на огляд автомобіля. При цьому, ТДВ СК «Альфа-Гарант» навіть не було відомо про настання даної ДТП та що у позивача є до них майнові вимоги. Таким чином, вважає, що Товариство не мало змоги встановити дійсність реальність та розмір завданого збитку шляхом направлення свого уповноваженого представника на огляд пошкодженого майна, оскільки позивач звернувся до товариства з заявою про виплату страхового відшкодування через 9 місяців після ДТП, коли автомобіль вже було утилізовано. Тобто, визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом, тому страховик обґрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування. Вважає, що у разі ненадання для огляду пошкодженого майна, неможливо встановити реальний розмір заподіяної шкоди, а тому страховик має право відмовити у виплаті відповідного страхового відшкодування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції вбачається, що 06 травня 2019 року о 19 год. 50 хв. в м. Лубни по вул. Садовій Полтавської області ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі, під керування ОСОБА_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

За даним фактом 07 травня 2019 року слідчим відділенням Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

17 липня 2019 року постановою старшого слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області Кваші К.Л. кримінальне провадження, внесене в ЄРДР №0000591 від 07.05.2021 року за ч.1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, копії матеріалів кримінального провадження направленні для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 15-16).

29 травня 2019 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі №539/1941/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час цієї ДТП він керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 18-19).

07 листопада 2019 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі №539/3833/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 користується та розпоряджається автомобілем Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 07.03.2018 року, дійсної до 09.11.2022 року, відповідно до якої уповноважений укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, а у випадку спричинення автомобілю пошкоджень в результаті ДТП одержувати належні власнику відшкодування за заподіяну шкоду (а.с. 13).

Автомобілем Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_1 , на момент ДТП користувався та керував ОСОБА_3 .

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0186579 від 10.12.2018 року автомобіль Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований в ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН». Термін дії з 11.12.2018 року по 10.12.2019 року включно (а.с. 11).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 3806688 року, чинний на 06.05.2019 р., автомобіль Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» (а.с. 72).

Після настання страхового випадку 06.05.2019 року о 21 год. 16 хв. ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомив ТДВ «СК «ГАРДІАН» про настання ДТП, а 10.06.2019 року направив до цього страховика вже письмове повідомлення про дане ДТП (а.с. 39-42).

Також судом першої інстанції встановлено, що ТДВ СК «Альфа-гарант» свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направляло.

23.07.2019 року для складання звіту про незалежну оцінку майна позивач звернувся до ТОВ УЦПЗ «Експерт-Сервіс». Згідно звіту про незалежну оцінку майна №0307 від 30.07.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Меrcedes-Benz 207 у результаті його пошкодження при ДТП, складає 98 155,63 грн., а вартість автомобіля у пошкодженому стані - 35 998,77грн. (а.с. 23-38).

02.03.2020 року позивач звернувся до відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» про відшкодування шкоди внаслідок ДТП (а.с. 73).

Листом від 17.03.2021 року відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для відшкодування шкоди через порушення вимог п.37.1.3., ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ненадання для огляду автомобіля, який розібрано та утилізовано (а.с. 44).

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілому, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями статей 1, 6, 9 Закону передбачено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до положень пункту 6 частини першої статті 991 ЦК України, пункту 37.1.3. Закону страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Такі обов`язки потерпілого визначені статтями 33 та 33-1 Закону.

Так, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (пункт 33.3. статті 33 Закону).

Відповідно до пункту 33-1.1. статті 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що невиконання потерпілим наведених обов`язків може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування лише у тому випадку, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що позивач зберігав пошкоджений транспортний засіб протягом 10 місяців з моменту дорожньо-транспортної пригоди, однак останній так і не був оглянутий представниками відповідача.

Під час розгляду цієї справи відповідач не оспорив визначену потерпілим вартість ремонту, не обґрунтував неправильність акту оцінки, а лише послався на неповідомлення його про ДТП.

З цього приводу суд першої інстанції зазначив наступне.

В силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу.

Тобто, обов`язок повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто ОСОБА_2 .

У свою чергу, відповідач відповідно до вимог ст. 38 Закону має право регресної вимоги до ОСОБА_2 як за неповідомлення страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, так і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування потерпілому визнана судом першої інстанції такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки матеріали справи не містять даних про невиконання останнім своїх обов`язків, які призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди. В свою чергу, неповідомлення про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини.

При цьому суд першої інстанції визнав, що зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди.

Так, відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ТДВ СК «Альфа-гарант» повинен сплатити позивачу 62 156,86 грн. як різницю між вартістю автомобіля на момент ДТП та його вартістю у пошкодженому стані, а також з відповідача підлягають стягненню 2 500 грн., сплачених позивачем за оцінку розміру матеріального збитку, спричиненого в наслідок ДТП.

Апеляційний суд у складі колегії суддів непогоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом спору є стягнення з відповідача ТДВ «СК «Альфа-гарант» на користь позивача страхового відшкодування в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, 06 травня 2019 року о 19 год. 50 хв. в м. Лубни по вул. Садовій Полтавської області сталася ДТП за участю водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , забезпечена полісом №А0/0186579 від 11.12.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що виданий ТДВ «СК «ГАРДІАН» (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечена полісом № АМ 3806688 від 10.08.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що виданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (а.с. 72).

Винним у ДТП, згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2019 року, визнаний ОСОБА_2 , який перебував під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 17, 18-19).

Крім того, судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що водій ОСОБА_2 не повідомляв свого страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про вчинення ДТП.

У свою чергу, 06.05.2019 року о 21.2019 року на гарячу лінію ТДВ «СК «ГАРДІАН» зателефонував ОСОБА_1 та повідомив про настання ДТП та повідомив, що водія автомобіля Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 госпіталізовано, тому він, як власник автомобіля, повідомляє про настання події.

20.06.2019 року до ТДВ «СК «ГАРДІАН» звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 06.05.2019 року в Полтавській області, м. Лубни, вул. Садова за участю транспортних засобів Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , та Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 39, 40-41).

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що потерпілий ОСОБА_1 виконав свій обов`язок згідно вимог Загону щодо повідомлення страховика ТДВ «СК «ГАРДІАН», з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду. У свою чергу, обов`язок повідомлення свого страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду покладено саме на водія ОСОБА_2 .

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку факт настання дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені, оскільки факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, а водія ОСОБА_2 як особу, винну в ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2019 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення позивачем розміру заподіяної шкоди у встановлений Законом спосіб, виходячи з наступного.

Пунктом 33.2. статті 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Пунктом 21.2. Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до пункту 33.4. Закону у разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

Згідно матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач не був позбавлений можливості безперешкодно як на місці ДТП, так і в подальшому отримати від органів поліції інформацію щодо наявності або відсутності у винуватця пригоди полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та до утилізації свого транспортного засобу, дотримуючись Закону, звернутися вчасно до страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування шкоди.

Так, згідно повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ТДВ «СК «ГАРДІАН» від 10.06.2019 року про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 40-41) їм було достовірно відомо, що цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечена полісом № АМ 3806688 від 10.08.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що виданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Таким чином, оскільки потерпілий зобов`язаний надати для огляду належний йому транспортний засіб у стані, який був після дорожньо-транспортної пригоди, а його розібрання та утилізація є перешкодою для встановлення розміру заподіяної шкоди, колегія суддів вважає, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» обґрунтовано відмовило ОСОБА_1 у здійсненні регламентної виплати згідно пп. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду першої інстанції в цій частині.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги про стягнення відшкодування з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» обґрунтовував тим, що вказана страхова компанія мала визначити розмір відшкодування на підставі звіту №0307 від 30.07.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем ОСОБА_4 ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс», постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі №539/3833/19, що були надані до заяви про виплату відшкодування.

Колегія суддів вважає, що такі доводи ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки звернення позивача до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» після того, як транспортний засіб було розібрано та передано на утилізацію, є порушенням пункту 33.1.4. статті 33 Закону, що позбавило відповідача можливості самостійно визначити розмір шкоди, оскільки Законом чітко визначено, що саме ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у даному випадку здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено інший порядок визначення страховиком розміру заподіяної шкоди.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачем у спосіб, який не передбачено Законом, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування не підлягають до задоволення.

Доводи позовних вимог ОСОБА_1 про те, що пункт 33.1.4. статті 33 Закону не містить обов`язку повідомляти страховика винуватця ДТП (у даному випадку ТДВ «СК «Альфа-Гарант») та стаття 37 Закону містить вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, яка не передбачає обов`язку подавати страховику письмову заяву-повідомлення про настання ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки у задоволенні позовних вимог слід відмовити саме у зв`язку з тим, що розмір шкоди, заявлений позивачем, визначено не у спосіб, передбачений Законом.

Висновок суду першої інстанції про те, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не оскаржувало визначену потерпілим вартість ремонту, не обґрунтувало неправильність акту оцінки, тому розмір заподіяної шкоди визначено у належний спосіб, є помилковим з наведених вище підстав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що доказів того, що пошкоджений автомобіль Меrcedes-Benz 207, д.н.з. НОМЕР_2 , розібрано та утилізовано, зокрема, хто і коли це здійснював, ні ОСОБА_1 , ні його представником ОСОБА_5 , суду надано не було.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1, 3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги відповідач ТДВ «СК «Альфа-гарант» сплатив судовий збір у розмірі 1362,60 грн. (а.с. 108,124), апеляційну скаргу задоволено, у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування відмовлено, а тому з ОСОБА_1 на користь відповідача ТДВ «СК «Альфа-гарант» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1362,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1, 3, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» -задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН", ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1362,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош Т. О. Кривчун Л. І. Пилипчук