ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3472/22 Справа № 216/4666/18 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

01 березня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Остапенко В.О., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки, згідно ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або, якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, залишається без руху.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПк України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року складена у день її постановлення, тобто тридцятиденний строк на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду закінчується 19 грудня 2021 року.

Відповідно до розписки, яка знаходиться в матеріалах справи, копія ухвали суду отримана відповідачем ОСОБА_1 24 листопада 2021року (а.с. 172), тобто останнім днем подання апеляційної скарги є 24 грудня 2021 року.

В разі подання апеляційної скарги після зазначеного строку, апелянт має навести істотні, об`єктивні та непереборні обставини, які перешкоджали останньому оскаржити судове рішення у визначені нормами ЦПК України процесуальні строки.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Централдьно-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року направлено до суду засобами поштового зв`язку 10 січня 2022 року, тобто після закінчення строків, установлених ч.ч. 1-2 ст. 354 ЦПК України, у зв`язку з чим пропущений процесуальний строку може бути поновлений судом виключно за наявності поважних причин.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Централдьно-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року та заявляючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, відповідач зазначив, що строк пропущено у зв`язку з тим, що копію ухвали отримано відповідачем 01 грудня 2021 року, та у зв`язку з хворобою відповідача у період з 01.12.2021 року по 13.12.2021 року, на підтвердження чого суду надано довідку від сімейного лікаря.

Тому вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення, з наступних підстав.

Розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (далі - "ЄСПЛ").

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України"). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Мельник проти України").

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі". У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також у рішенні ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" (пункти 22-23) зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (Melnyk v. Ukraine, N 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій і стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та випливає з матеріалів справи, копію ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 отримав у приміщенні суду першої інстанції 24 листопада 2021 року(а.с. 172), а апеляційну скаргу направив засобами поштового зв`язку 10 січня 2022 року, заявляючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку відповідач зазначив, що строк пропущено у зв`язку з тим, що копію ухвали отримано відповідачем 01 грудня 2021 року, та у зв`язку з хворобою відповідача у період з 01.12.2021 року по 13.12.2021 року, на підтвердження чого суду надано довідку від сімейного лікаря, проте не надано доказів що перешкоджало відповідачу подати апеляційну скаргу після 13.12.2021 року.

Отже, наведені відповідачем обставини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки на їх підтвердження не надано належних та допустимих письмових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Таким чином, відповідавчу ОСОБА_1 необхідно надати суду апеляційної інстанції належні докази та вказати на інші підстави, які підтверджують поважність причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для зазначення нею поважних причин для поновлення пропущеного строку.

Частиною 2 ст. 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року залишити без руху для чого надати строк для усунення названих вище недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху з дня вручення копії ухвали шляхом надання обґрунтованої заяви щодо підстав пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження з належними доказами його пропуску.

Попередити особу, яка подає апеляційну скаргу, що на випадок невиконання даної ухвали в названий строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження, і апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Остапенко