ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/788/22 Справа № 180/962/21 Суддя у 1-й інстанції - Тананайська Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про захист прав споживача, визнання дій протиправними, відновлення газопостачання та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про захист прав споживача, визнання дій протиправними, відновлення газопостачання та стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує наступним, 10.11.2020 року до будинку, в якому знаходиться квартира позивача прибула аварійно-диспетчерська група служби експлуатації системи газопостачання Марганецької дільниці Нікопольського відділення АТ "Дніпропетровськгаз" та відключила від газопостачання.13 листопада 2020 року позивач звернулась із заявою про поновлення газопостачання в квартирі, але 19.11.2020 року отримала лист з відмовою у відновленні газопостачання. Жодного документу акту, претензії, ні поштовою адресою, ні особисто позивач не отримувала, заборгованості по сплаті комунальних платежів не має. Вважає, що підстав припинити газопостачання відповідач не мав, тому дії відповідача є протиправними, оскільки не дотримано правил припинення і відключення від газопостачання. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 100000 гривень (а.с.1-3).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про захист прав споживача, визнання дій протиправними, відновлення газопостачання та стягнення моральної шкоди відмовлено повністю (а.с.55-61).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити задовольнити позовні вимоги (а.с.64-72).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про власність від 20.04.1998 року. (а.с.4).

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про ринок природного газу», господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії.

Постановою НКРЕКП видано ПАТ "Дніпропетровськгаз" ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Дніпропетровської області та є оператором ГРМ.

Згідно з пп.6, 7 п.7.4 Типового договору розподілу природного газу (постанова НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року), споживач зобов`язується забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , договір з Дніпропетровськгаз укладено, що визнано в судовому засіданні представниками сторін.

Згідно акту відключення б/н від 10 листопада 2020 року за заявкою № 3062, яка надійшла о 10-05 год, за адресою АДРЕСА_2 проведено відключення стояку по кв. 2,3,6,7,10,11,14,15 шляхом встановлення заглушки за наступне порушення п.7.17 незабезпечення доступу для опресування системи газопостачання після усунення витоку газу на крані вводу. Даний акт було підписано представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз».

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до АТ "Дніпроптеровськгаз" із проханням відновлення газопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , укладення з нею договору та акту розмежування.

18 листопада 2020 року АТ «Дніпропетровськгаз» надало відповідь, що укладання індивідуальних договорів з кожним мешканцем житлових будинків на технічне обслуговування системи газопостачання багатоквартирних будинків, яка є спільним майном загального користування є не можливим. Відповідно до вимог ПБСГ, у випадку незабезпечення технічного обслуговування ремонту внутрішньо будинкових газових мереж у багатоквартирному будинку розподіл природного газу припиняється.

Також встановлено, що припинення/обмеження газопостачання (розподіл природного газу) АТ «Дніпропетровськгаз» на стояк, в багатоквартирному будинку 22, в тому числі і на квартиру позивача АДРЕСА_3 , відбулося у зв`язку з тим, що аварійно-диспетчерською службою було прийнято заявку № 3062 про факт витоку газу у вищевказаному багатоквартирному будинку. Із метою недопущення аварійної ситуації та запобігання нещасному випадку припинено розподіл (постачання природного газу) шляхом встановлення заглушки №с46937382.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки припинення газопостачання до квартири позивача проведено відповідно до вимог Кодексу ГРМ та Правил безпеки систем газопостачання, позов в частині визнання протиправним відключення від газопостачання квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача за власний кошт відновити газопостачання у вказаній квартирі не підлягає задоволенню. Оскільки судом встановлено, що припинення газопостачання відбулось правомірно у зв`язку з витоками газу, відсутні підстави для стягнення збитків за безпідставне припинення газопостачання та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

Правовідносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - операторами ГРМ/ГТС) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила) на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу».

Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу: фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Пунктом 3 Правил передбачено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказана правова норма кореспондує зі статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу», якою передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

У справі, що переглядається, встановлено та сторонами не заперечується, що між позивачем та відповідачем фактично склались договірні відносини в сфері надання послуг з газопостачання, за якими постачальником газу є АТ «Дніпропетровськгаз Збут», АТ «Дніпропетровськгаз» здійснював постачання газу в квартиру позивача, а ОСОБА_1 , як споживач, здійснювала оплату за спожитий газ.

За нормами статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний, зокрема, вживати заходів із метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Згідно з Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, відключенню від системи газопостачання із встановленням заглушки підлягає обладнання за умови, зокрема: наявності витоків газу. Ігнорування Правил безпеки систем газопостачання є неприпустимим, оскільки газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, а виконання Правил безпеки систем газопостачання є певною гарантією надійності функціонування систем газопостачання, безпеки життя та здоров`я населення.

Главою 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем зазначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/ припинення природного газу, зокрема, у випадку визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що припинення/обмеження газопостачання (розподіл природного газу) АТ «Дніпропетровськгаз» на стояк, в багатоквартирному будинку 22, в тому числі і на квартиру позивача АДРЕСА_3 , відбулося у зв`язку з тим, що аварійно-диспетчерською службою було прийнято заявку № 3062 про факт витоку газу у вищевказаному багатоквартирному будинку. Із метою недопущення аварійної ситуації та запобігання нещасному випадку припинено розподіл (постачання природного газу) шляхом встановлення заглушки №с46937382.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», припинивши газопостачання до вищевказаного будинку, в тому числі і до квартири позивача, діяло у межах своїх повноважень та у відповідності до вимог закону, а тому відсутні правові підстави стверджувати про неправомірність таких дій відповідача.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 4 листопада 2020 року у справі № 552/3332/19.

Виходячи з вищенаведеного, вимоги позивача в частині визнання протиправним відключення від газопостачання та зобов`язання відновити газопостачання є безпідставними, а тому колегія суддів погоджується і висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання; постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 20 червня 2013 року № 709 «Про підвищення якості обслуговування споживачів природного газу»; Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 року № 184.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 20 червня 2013 року № 709 «Про підвищення якості обслуговування споживачів природного газу» споживач має право, зокрема, на розірвання договору та/або відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил.

Порядок відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 року № 184, встановлює механізм відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил.

Дія цього Порядку поширюється на газопостачальні, газорозподільні підприємства та побутових споживачів газу (населення).

Підпунктом 6 пункту 2 розділу ІІІ «Розрахунок збитків, які відшкодовуються газопостачальним/газорозподільним підприємством споживачеві» указаного вище Порядку передбачено, що відшкодування збитків здійснюється, зокрема, за таке порушення газопостачальним/газорозподільним підприємством Правил, як безпідставне припинення газопостачання.

Положеннями підпункту 6 пункту 3 указаного вище Порядку встановлено, що у разі безпідставного припинення газопостачання газопостачальне/газорозподільне підприємство відшкодовує споживачеві збитки (обсяг недовідпущеного газу), які обчислюються за проектною номінальною потужністю газових приладів і пристроїв споживача (до яких здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи цих приладів і пристроїв.

У разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, газопостачальне/газорозподільне підприємство відшкодовує її на підставі рішення суду.

Безпідставне припинення газопостачання - це припинення газопостачання споживачеві, здійснене незважаючи на те, що споживачем не порушуються умови договору про надання послуг з газопостачання, і воно здійснене з порушенням умов Правил (без установленого Правилами письмового попередження про припинення газопостачання, відключення від газопостачання в останній робочий день перед вихідними та святковими днями, крім випадків аварійних ситуацій у системах газопостачання).

Пунктом 36 Правил надання населенню послуг з газопостачання передбачено, що газопостачальне та газорозподільне підприємство несуть відповідальність згідно із законодавством, у тому числі, за безпідставне припинення газопостачання.

Отже, відповідальність газопостачального та газорозподільного підприємства щодо відшкодування шкоди передбачено нормами законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (пункт 3, 4).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У свою чергу, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг.

За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

01 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 210/4735/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 275/1052/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц та від 30 вересня 2020 року у справі № 727/12721/17-ц.

Оскільки у даній справі встановлено факт відсутності неправомірного характеру дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» в частині припинення газопостачання, підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди завданої внаслідок таких дій, судом апеляційної інстанції не вбачається.

Позивачем також не надано доказів заподіяної йому моральної шкоди.

У постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 Великою Палатою Верховного Суду викладено правовий висновок, згідно якого доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: