Справа № 139/63/22
Провадження № 2/139/15/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2022 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплатах, -

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2013 року між Вінницьким національним медичним університетом імені М.І.Пирогова та ОСОБА_1 було укладено угоду за № 55, відповідно до якої медуніверситет зобов`язувався, зокрема, після закінчення навчання та одержання випускником відповідної кваліфікації забезпечити місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, а ОСОБА_1 , - прибути після закінчення вищого закладу освіти та інтернатури на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років.

На підставі наказу Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА № 1222 від 05.07.2019 ОСОБА_1 зараховано з 01.08.2019 до 30.07.2021 на посаду лікаря-інтерна до КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» та відряджено для проходження навчання у заочній та очній частинах інтернатури на клінічну базу КНП «Вінницька МКЛШМД» та на базу Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова, а обов`язок виплати заробітної плати за час проходження інтернатури та витрат по відрядженню покладено на КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ».

14 липня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву на прізвище директора КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» про звільнення з посади лікаря-інтерна за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ. Однак, наказом № 106-к/тр від 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 було зараховано на посаду лікаря-ортопеда-травматолога консультативно-діагностичного підрозділу КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ», а наказом № 112-к/тр від 26 серпня 2021 року - звільнено з цієї посади за прогули (п. 4 ст. 40 КЗпПУ). Про видачу щодо нього наказів про прийом та звільнення на роботу в КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» ОСОБА_1 дізнався 04 січня 2022 року.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримав 2 групу інвалідності та з цієї підстави 26 жовтня 2021 року розірвав Угоду № 55 від 15 жовтня 2013 року про підготовку лікаря, відповідно до якої він мав обов`язок після закінчення інтернатури прибути на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років.

Вважаючи незаконними дії відповідача щодо призначення без згоди на посаду лікаря ортопеда-травматолога на підставі наказу № 106-к/тр від 02 серпня 2021 року та незаконним наказ відповідача № 112-к/тр від 26 серпня 2021 року про звільнення з посади лікаря ортопеда-травматолога на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, ОСОБА_1 02 лютого 2022 року звернувся з відповідним позовом до суду.

Крім того, КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» не видало ОСОБА_1 трудової книжки в день його звільнення, не нарахувало та не виплатило повного розрахунку при звільненні.

У позові заявлено наступні вимоги:

- про визнання незаконними дій відповідача щодо призначення ОСОБА_1 без його згоди на посаду лікаря ортопеда-травматолога на підставі наказу № 106-к/тр від 02 серпня 2021 року,

- про визнання незаконним наказу відповідача № 112-к/тр від 26 серпня 2021 року про звільнення позивача з 26 серпня 2021 року з посади лікаря ортопеда-травматолога на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України,

- про зобов`язання відповідача змінити дату та формулювання причин звільнення, зазначивши дату звільнення - 02 серпня 2021 року, а причину у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпПУ,

- про зобов`язання внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 ,

- про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7574 гривні 54 копійки,

- про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду в сумі 42522 гривні 48 копійок,

- про стягнення заборгованості з відряджень в сумі 224518 гривень,

- про стягнення заборгованості по щомісячних доплатах до заробітної плати згідно постанови КМУ № 610 від 19.06.2020 в сумі 21513 гривень.

Ухвалою від 03 лютого 2021 року (а.с. 123) позовну заяву було залишено без руху, а позивачу було надано строк для усунення її недоліків, зокрема, подачі доказів на ствердження заяви про поважність пропуску процесуального строку на звернення до суду.

14 лютого 2022 року отримано заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 125-128).

Ухвалою від 15 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 131-133). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Судове засідання 02 березня 2022 року було відкладено через неявку сторін у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

В той же час, в канцелярії суду 02 березня 2022 року зареєстровано заяву представника відповідача в.о.директора КНП «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня» Шевцова А.М. (а.с. 144-145) про визнання позову в повному об`ємі.

В судове засідання 09 березня 2022 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення (а.с. 147).

Представник позивача адвокат Вишневська Олена Семенівна (повноваження на а.с. 138-140) подала до суду заяву (а.с. 150) про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя, з клопотання про задоволення позовних вимог у повному об`ємі.

Представник відповідача КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» - Шевцов Анатолій Миколайович (повноваження на а.с. 146), у поданій через канцелярію суду заяві (а.с. 149) просив про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про задоволення його заяви про визнання позову.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу Ш ЦПК України (ч. 1 ст. 279 ЦПК України). Зокрема, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, заслуховує їх усні пояснення та показання свідків, а судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 279 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе, з врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши справу, зокрема, дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що існують законні підстави для прийняття визнання позову, виходячи з наступного:

Судом установлено, що 15 жовтня 2013 року між Вінницьким національним медичним університетом імені М.І.Пирогова та ОСОБА_1 було укладено угоду за № 55 (а.с. 37), відповідно до якої медуніверситет зобов`язувався, зокрема, після закінчення навчання та одержання випускником відповідної кваліфікації забезпечити місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, а ОСОБА_1 , - прибути після закінчення вищого закладу освіти та інтернатури на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років.

ОСОБА_1 27.06.2019 видано диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 про те, що він закінчив у 2019 році Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова та здобув кваліфікацію: освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліст за спеціальністю «Лікувальна справа», професійна кваліфікація лікар (а.с. 28).

На підставі наказу Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА № 1222 від 05.07.2019 ОСОБА_1 зараховано з 01.08.2019 до 30.07.2021 на посаду лікаря-інтерна до КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» та відряджено для проходження навчання у заочній та очній частинах інтернатури на клінічну базу КНП «Вінницька МКЛШМД» та на базу Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова, а обов`язок виплати заробітної плати за час проходження інтернатури та витрат по відрядженню покладено на КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» (а.с. 17-18).

Відповідно до наказу № 149-к/тр від 29.07.2019 «Про проходження інтернатури» (а.с. 20) ОСОБА_1 було зараховано до КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Ортопедія і травматологія» з 01.08.2019 до 30.07.2021 та відряджено для проходження навчання у заочній та очній частинах інтернатури на клінічну базу КНП «Вінницька МКЛШМД» та на базу Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова, а обов`язок виплати заробітної плати за час проходження інтернатури та витрат по відрядженню покладено на КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ».

За результатами навчання та проходження інтернатури, ОСОБА_1 було атестовано комісією при ВНМУ ім. М.І.Пирогова та наказом № 367 від 30.06.2021 присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «ортопедія та травматологія», та видано відповідний сертифікат № 239/21 лікаря спеціаліста (а.с. 27).

ОСОБА_1 бажав звільнення з посади лікаря-інтерна за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, про що подавав подав на ім`я керівника «Мурованокуриловецька ЦРЛ» ОСОБА_2 відповідні заяви 14 та 29 липня 2021 року (а.с. 29, 30, 31). Відомостей про розгляд керівництвом КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» питання про звільнення ОСОБА_1 суду не надано.

В той же час, наказом КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» № 106-к/тр від 02.08.2021 (а.с. 34) ОСОБА_1 було прийнято на поcаду лікаря-ортопеда-травматолога консультативно-діагностичного підрозділу на повну ставку, з посадовим окладом згідно штатного розпису, з 02.08.2021. Відомостей про доведення цього наказу до відома ОСОБА_1 суду не надано.

Наказом КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» № 112-к/тр від 26.08.2021 (а.с. 35) ОСОБА_1 було звільнено за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відомостей про доведення цього наказу до відома ОСОБА_1 суду не надано.

З 01.08.2014 ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІІ групи, а після проходження повторного обстеження 09 серпня 2021 року за результатами рішенням обласної МСЕК № 1 йому встановлено другу групу інвалідності, про що видано довідку до акту огляду Вінницької обласної МСЕК серії 12 ААВ № 255731 (а.с. 16).

У зв`язку із встановленням вказаної групи інвалідності, між ОСОБА_1 та ВНМУ ім. М.І. Пирогова 26.10.2021 укладена додаткова угода № 1 до Угоди про підготовку лікаря № 55 від 15.10.2013 (а.с. 38), у п. 1 якої сторони дійшли згоди про розірвання договору за угодою сторін. Таким чином, у ОСОБА_1 відсутній обов`язок працевлаштуватися до КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ».

Трудові правовідносини виникають з моменту, коли працівник уклав з власником чи підприємством трудовий договір і приступив до виконання своєї трудової функції. Для того, щоб між конкретними суб`єктами виникли трудові правовідносини, повинні відбуватися такі правомірні волевиявлення людей, які мали саме намір викликати передбачені законом наслідки. Основною підставою виникнення трудових правовідносин є трудовий договір (ч. 2 ст. 2 КЗпП України).

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін ( ч. 1 ст. 21 КЗпП України). Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі (ч. 1 ст. 24 КЗпП України). До початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони (ч. 1 ст. 29 КЗпП України). Відповідно до приписів ч. 3 ст. 29 КЗпП України, працівник має бути ознайомлений з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами власника або уповноваженого ним органу щодо їхніх прав та обов`язків.

Як слідує із наведених вище доказів, відповідачем не було дотримано вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст. 29 КЗпП України при ухваленні рішення про прийняття ОСОБА_1 на роботу. Зокрема, наказ № 106-к/тр від 02 серпня 2021 року про зарахування його на посаду лікаря-ортопеда-травматолога консультативно-діагностичного підрозділу КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» було видано без його згоди на таке працевлаштування, тобто без його волевиявлення, його не було поставлено до відома про наявність такого наказу.

Такими незаконними діями відповідача було порушено конституційне право громадянина України вільно обирати або вільно погоджуватися на працю (ч. 1 ст. 43 Конституції України).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з порушенням відповідачем Конституції України та основ трудового законодавства, слід визнати незаконними дії КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» щодо призначення на підставі наказу № 106-к/тр від 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 без його відома та згоди з 02 серпня 2021 року на посаду лікаря-травматолога.

Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність наказу про прийом на роботу, у будь-якому випадку ця обставина тягне за собою визнання незаконним наказу про звільнення з роботи.

Одночасно, позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем на підставі наказу № 149-к/тр від 29.07.2019 «Про проходження інтернатури» (а.с. 20), відповідно до якого ОСОБА_1 було зараховано до КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Ортопедія і травматологія» з 01 серпня 2019 року до 30 липня 2021 року.

Такий договір, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 КЗпП України є таким, що укладається на виконання певної роботи (в даному випадку проходження інтернатури).

Закінчення строкового трудового договору є підставою для його припинення, якщо фактично вони не тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх продовження (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Враховуючи обставину, що позивач закінчив інтернатуру; у зв`язку з отриманням сертифікату лікаря-спеціаліста (а.с. 27) відсутні були підстави її продовжувати; оскільки ОСОБА_1 не виявив бажання працевлаштуватися в місце направлення (а.с. 19, 29), а його обов`язок про працевлаштування в місці направлення зник у зв`язку з отриманням інвалідності та розірванням Угоди про підготовку лікаря (а.с. 16, 38), трудовий договір на підставі наказу № 149-к/тр від 29.07.2019 з КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. При цьому днем звільнення має бути наступний робочий день після закінчення строку трудового договору, в даному випадку 02 серпня 2021 року.

Відповідно до п. 4 наказу № 149-к/тр від 29.07.2019 «Про проходження інтернатури» (а.с. 20), виплату заробітної плати на час проходження інтернатури, витрати по відрядженню для проходження інтернатури мали проводитися за рахунок «КНП Мурованокуриловецька ЦРЛ».

Частиною 1 ст. 43 Конституції України встановлено, що право на працю включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (ч. 4 цієї норми Конституції України). Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ч. 6 ст. 43 Конституції України).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Частиною першою статті 94 КЗпП України та частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги розрахунки, надані позивачем (а.с. 115-119) та визнані відповідачем, а також підтверджені відповідними доказами (а.с. 40-114).

Так, за період із серпня 2019 року до грудня 2020 року фактичне нарахування заробітної плати здійснювалося у розмірі меншому (за виключенням листопада 2020 року), ніж передбачено було у штатному розписі, і загальна сума недоплаченої заробітної плати за цей період склала 7 574 гривні 54 копійки (а.с. 116).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 610 від 19.06.2020 з 01 вересня 2020 року передбачено доплату до заробітної плати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я комунальної форми власності. Як вбачається із відповідних довідок про доходи (а.с. 40, 41), позивачу такі доплати не проводилися. Загальна сума не виплачених ОСОБА_1 доплат за рахунок коштів, виділених у встановленому порядку з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками, становить 21 513 гривень (а.с. 117).

Порядок оплати днів відрядження встановлює ч. 4 ст. 121 КЗпП, у якій зазначено: працівникам, направленим у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим за середній заробіток.

Як було зазначено вище, на підставі наказу Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА № 1222 від 05.07.2019 (а.с. 17-18) та наказу КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» № 149-к/тр від 29.07.2019 «Про проходження інтернатури» (а.с. 20) ОСОБА_1 зараховано з 01.08.2019 до 30.07.2021 на посаду лікаря-інтерна до КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» та відряджено для проходження навчання у заочній та очній частинах інтернатури на клінічну базу КНП «Вінницька МКЛШМД» та на базу Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова, а обов`язок виплати заробітної плати за час проходження інтернатури та витрат по відрядженню покладено на КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ».

Відповідачем визнається факт невиплати ОСОБА_1 витрат по відрядженню (а.с. 36). З врахуванням розмірів неоподатковуваних розмірів добових у межах України за відповідний рік, заборгованість витрат з відрядження за вересень 2019 року червень 2021 року складає 224 518 гривень (а.с. 118-119).

Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки з розрахунку при звільненні, суд враховує таке:

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи положення постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», загальна сума компенсації за час затримки розрахунку при звільненні становить 42 522 гривні 48 копійок (126 робочих днів х 337,48 грн/день).

Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до п. 1 та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У цій справі об`єднано вимоги, що мають майновий (про стягнення заборгованих сум) і немайновий (про визнання дій незаконними) характер. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З врахуванням цієї норми, судовий збір має бути сплачено за ставками, передбаченими підпунктами 1 і 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Майнова вимога заявлена на суму 296128 гривень 22 копійки, а тому за неї судовий збір має бути сплачено у сумі 2961 гривня 28 копійок; за немайнову вимогу судовий збір має бути сплачено у сумі 992 гривні 40 копійок. Всього судового збору має бути сплачено 3953 гривні 68 копійок.

В той же час, виходячи з тлумачення положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, державі має бути компенсовано судовий збір у розмірі 50 відсотків, що становить 1976 гривень 84 копійки.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги.

Наданими стороною позивача документами, зокрема, ордером (а.с. 138), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 139), договором щодо вчинення правочинів в інтересах фізичної особи, з метою захисту її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів від 01.03.2022 (а.с. 140), розрахунком судових витрат на правничу допомогу від 01.03.2022 (а.с. 141) та квитанціями № 419/21ц від 30.12.2021 та 01.03.2022 (а.с. 142, 143), доведено, що ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката витратив 21 600 гривень. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом роботи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім того, такий розмір судових витрат визнається і відповідачем, про що окремо зазначено у заяві про визнання позовних вимог (а.с. 144-145).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, зокрема, у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись: ст. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 29, 36,40, 94, 155-117 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Визнати незаконними дії Комунального некомерційного підприємства «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня» щодо призначення ОСОБА_1 на підставі наказу № 106-к/тр від 02 серпня 2021 року на посаду лікаря-ортопеда-травматолога.

Визнати незаконним наказ Комунального некомерційного підприємства «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня» № 112-к/тр від 26 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-ортопеда-травматолога за прогули без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня» внести зміни у трудову книжку ОСОБА_1 відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, змінивши дату та формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи, зазначивши датою звільнення 02 серпня 2021 року, а причиною - у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Стягнути із КНП «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 :

-заборгованість по заробітній платі у розмірі 7 574 (сім тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 54 копійки;

-середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду у розмірі 42 522 (сорок дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 48 копійок;

-заборгованість з витрат на відрядження за 2019-2021 роки у сумі 224 518 (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 20 копійок;

-заборгованість зі щомісячних доплат до заробітної плати згідно постанови КМУ № 610 від 19 червня 2020 року за період з 01 вересня 2020 року до 30 червня 2021 року у сумі 21 513 (двадцять одна тисяча п`ятсот тринадцять) гривень;

-судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 21 600 (двадцять одна тисяча шістсот) гривень, а всього 317728 (триста сімнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 22 копійки.

Стягнути із КНП «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня», , в доход держави судовий збір в сумі 1976 (тисяча дев`ятсот сімдесят шість) гривень 84 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано 09 березня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня», юридична адреса: вул. Жовтнева, 87 в смт Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області, .

Суддя: __________