АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2022 року

м. Чернівці

справа № 718/576/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач держава України в особі Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України

апеляційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 серпня 2020 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та майнової шкоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що 19 червня 2019 року під час проходження митного контролю йому повідомили, що 15 лютого 2019 року державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецьким В. С. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. У зв`язку із цим було прийнято рішення про відмову йому в перетинанні державного кордону України. Підставою винесення цієї постанови зазначено те, що станом на 15 лютого 2019 року заборгованість із сплати аліментів за період з 01 квітня 2018 року до 01 жовтня 2018 рік становить 26 748 гривень 94 копійки, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

ОСОБА_1 зазначав, що йому було відомо про те, що на виконанні у державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. перебуває виконавче провадження № 53742937, на підставі виконавчого листа № 727/6227/13-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2013 року до досягненням ним повноліття.

Однак, жодної заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 станом на 19 червня 2019 року у нього не було, оскільки він сплачував аліменти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 листопада 2019 року у справі № 727/7858/19 визнано неправомірними дії державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В. С. про встановлення тимчасових обмежень щодо боржника ОСОБА_1 . Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15 лютого 2019 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 лютого 2019 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15 лютого 2019 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 лютого 2019 року скасовано. Зобов`язано державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В. С. поновити порушене право ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважав, що своїми неправомірними діями державний виконавець завдав йому моральну шкоду, оскільки він не зміг вчасно вилетіти на заплановане обстеження свого здоров`я, він втратив спокій, душевну рівновагу, хвилювався про стан свого здоров`я, оскільки для того, щоб невиліковна хвороба не дала прогресу, він був вимушений розпочати прийом хіміопрепаратів, за відсутності обстеження в Кувейті. Розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 100 000 гривень та вважає даний розмір коштів справедливою компенсацію за його душевні та моральні страждання.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з держави Україна на його користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в особі управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області 26 621 гривень 98 копійок на відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Страдецького В. С. та 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, в особі управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, на відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Страдецького В. С., суму у розмірі 26 621 гривень 98 копійок.

Стягнуто з держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, в особі управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Страдецького В. С., 50 000 гривень.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано суду належні та допустимі докази завдання йому майнової шкоди та факту наявності моральної шкоди, що полягає у моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих стосунків. Визначаючи розмір майнової і моральної шкоди, суд виходив із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, стану здоров`я позивача та врахувавши вимоги статей 21, 1173, 1174 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом не було враховано, що на момент винесення постанови про тимчасове обмеження прав боржника у ОСОБА_1 був наявний борг зі сплати аліментів.

Доводи позивача про наявність для відшкодування на його користь матеріальної шкоди не містять обґрунтування та підтверджуються належними доказами, а визначена судом сума до стягнення в розмірі 26 621 гривня 98 копійок є завищеною та не відповідає дійсності та вимогам норм чинного законодавства.

До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди.

Суд повинен з`ясувати чи підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Визначена судом сума в розмірі 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає дійсності та вимогам норм чинного законодавства, а також вимогам розумності та справедливості.

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт заподіяння позивачу моральних страждань.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу відсутній.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що на виконанні у державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. перебувало виконавче провадження №53742937, виконавчий лист №727/6227/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 р. н. в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно починаючи стягнення з 8 липня 2013 року до досягненням ним повноліття (а.с.98 т.1)

15 лютого 2019 року державним виконавцем Страдецьким В.С. винесено наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, що підтверджується копіями постанов (а.с. 94 т.1).

Підставою винесення вищевказаних постанов зазначено, що станом на 15 лютого 2019 року заборгованість із сплати аліментів за період з 1 квітня 2018 року по 1 жовтня 2018 року становить 26 748 гривень 94 копійки (а.с.95 т.1).

18 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 проходив обстеження КТ- грудної клітини в клініці ALORFHOSPITAL в Кувейті, де згідно було поставлено ряд діагнозів, які свідчили про рак правої легені (а.с.20-21 т.1)

В період з 8 січня 2019 року по 28 січня 2019 року позивач проходив обстеження та лікування в Київському міському клінічному онкологічному центрі. У відділенні променевої діагностики 8 січня 2019 року він пройшов обстеження та відповідно було підтверджено діагноз: Са с/долі правої легені ст. ІІІА Т2N2MO Кл. грн.. ІІ.

17 січня 2019 року позивачу було проведено хірургічне втручання (видалено частину правої легені), 21 січня 2019 року проведено папілярну аденокарциному легені G-ІІ з вогнищами некрозу, МТС в л/в кореня, № 10, № 7, № НОМЕР_1 , та в подальшому 28 січня 2019 року надано консультативне заключення щодо рекомендацій (а. с. 22-25 т.1)

13 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 проходив мультидетекторну комп`ютерну томографію органів грудної порожнини (з в/вконтрасним посиленням Томогексол 350,50 мл) в Медичному центрі «Омега-Київ», де поставлено висновок: стан після правосторонньої білобектомії з приводу Са. КТ- ознаки емпієми плеври справа ймовірно з наявністю бронхоплевральної фістули і наявністю деструктивної пневмонії в S6. Масивна запальна консолідація S8, S9, S10. Правосторонній гідроторакс. Вузлики в паренхімі лівої легені без динаміки, ймовірно фіброз.Гемангіома Sg7(а.с. 26 т.1)

14 лютого 2019 року позивач проходив обстеження в Клінічній лікарні «Феофанія», де взято бронхозмив на бакпосів. Проведено щипцеву біопсію слизової проміжного бронху в зоні деформацій на цитологію та гістологію та надано заключення: стан після резекції верхньої та середньої долей справа. Нориця культі середньо дольового бронху справа. Дифузний невиражений гнійний ендобронхіт (а.с. 27 т.1)

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 7 березня 2019 року, у період з 4 березня 2019 року по 7 березня 2019 року ОСОБА_1 перебував у торакальному відділенні Київського міського клінічного онкологічного центру, де було проведено КТ обстеження, яким було підтверджено погіршення стану його здоров`я. (а. с. 28 т.1)

Згідно копії виписного епікризу із медичної карти № 881 стаціонарного хворого хірургічного відділення від 22 березня 2019 року, у період з 07 березня 2019 року по 22 березня 2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 3 Філія «Центр охорони здоров`я» та 12 березня 2019 року йому було проведено повторне хірургічне втручання, а саме зроблено повторну торакотомію справа. Н/лобектомія по типу пневмонектомії та був виписаний під нагляд хірурга, онколога та рекомендовано медикаментозне лікування (а.с. 29 т.1)

Згідно диплому серії НОМЕР_2 від 20 червня 1987 року, диплому кандидата наук серії ДК № 000797 та атестату доцента серії 02ДЦ № 001611 від 28 квітня 2004 року позивач ОСОБА_1 за освітою лікар (а.с. 30-32).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 454377 від 30 травня 2019 року позивачу призначено другу групу інвалідності (а.с. 33 т.1)

Позивачем на 19 червня 2020 року було придбано квитки на літак зі Львова до Кувейта з пересадкою в Стамбулі вартістю 466 доларів США, що по курсу НБУ (станом на 19 травня 2019 року 100 дол. США становило 2634 гривень 2913 гривень.) становило 12 275 гривень 80 копійок (а.с. 35-38 т.1)

Позивачем на 24 червня 2019 року було придбано квитки на літак із Кувейта до Києва з пересадкою в Стамбулі вартістю 166,45 кувейтських дінар, що по курсу НБУ (станом на 27 травня 2019 року 1 кувейтський дінар становив 86 гривень1891 копійок) становило 14346 гривень 18 копійок (а.с. 39-44 т.1).

19 червня 2019 року начальником 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Львів-аеропорт» Львівського прикордонного загону майором Кабан Г.І. ухвалено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 (а.с. 47 т.1)

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 листопада 2019 року визнано неправомірними дії державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. про встановлення тимчасових обмежень щодо боржника ОСОБА_1 .

Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15 лютого 2019 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 лютого 2019 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15 лютого 2019 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 лютого 2019 року скасовано.

Зобов`язано державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. поновити порушене право ОСОБА_1 (а.с. 45-46)

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Щодо позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача майнової шкоди в сумі 26 621 гривня 98 копійок.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, частини другої статті 87 Закону «Про виконавче провадження», а також статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 761/7165/17.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, в матеріалах справи міститься ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 листопада 2019 року, якою визнано неправомірність дій державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. про встановлення тимчасових обмежень щодо боржника ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що неправомірними діями державного виконавця щодо встановлення щодо нього тимчасових обмежень йому було завдано збитків, які полягають у понесенні ним витрат на оплату квитків на літак до Кувейта, куди він мав намір летіти для проходження лікування, а тому він має право на відшкодування майнової шкоди в розмірі в сумі вартості таких квитків в розмірі 26 621 гривень 98 копійок.

Колегія суддів вважає, що встановлений ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2019 року факт неправомірності дій посадових осіб державної виконавчої служби, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між вказаними неправомірними діями державного виконавця та завданою позивачу шкодою в розмірі 26 621 гривень 98 копійок.

За таких обставин, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди в розмірі 26 621 гривень 98 копійок.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом із тим відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння (бездіяльності) її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати моральну шкоду необхідно наявність незаконних дії чи бездіяльності держави в особі компетентних органів, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинного зв`язку між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статті 1167 ЦК України.

Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 липня 2020 року у справі № 521/20955/17 та від 12 серпня 2020 року у справі № 761/7165/17.

Оскільки судовим рішенням встановлена неправомірність дій державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. щодо встановлення тимчасових обмежень щодо боржника ОСОБА_1 , апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди.

Проте колегія суддів не погоджується із розміром стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди.

Ураховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій державного виконавця та з урахуванням вимог розумності і справедливості, апеляційний суд вважає, що на користь позивача із Державного бюджету України підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб державної виконавчої служби у завданні моральної шкоди, а також тих обставин, що наведеним вище судовим рішенням про визнання неправомірними дій державного виконавця порушене право позивача фактично було відновлено. При цьому, сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

При цьому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем доказів на підтвердженням завдання йому моральної шкоди.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Отже, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця Білик О.В. зазнав душевних страждань, психічного напруження, розчарування, незручностей та вимушених змін у житті, що свідчить про заподіяння йому моральної шкоди.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав в постанові від 24 березня 2021 року у справі № 545/1871/19.

Щодо висновків суду про списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, в особі управління Державної казначейської служби України

Разом з тим зазначення судом першої інстанції у резолютивній частині рішення відомостей про суб`єкт його виконання є помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Як уже було зазначено, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення 26 621 гривні 98 копійок на відшкодування майнової шкоди підлягає зміні в частині зазначення про списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в особі Державної казначейської служби України в Чернівецькій області.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав в постанові від 19 січня 2022 року у справі № 554/2224/18.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди слід змінити та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Також резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення 26 621 гривні 98 копійок на відшкодування матеріальної шкоди слід змінити в частині зазначення про списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в особі Державної казначейської служби України в Чернівецькій області.

В решті рішення слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з платіжного доручення №1663 від 9 жовтня 2020 року Державна казначейська служба України за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 1899 гривень 33 копійки..

Відповідно до частини 7 статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач на підставі підпункту 9 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судові витрати, які підлягають стягненню на користь Державної казначейської служби України в розмірі 1350 гривень 04 копійки (задоволено позовних вимог на суму 36621,98 (26621,98+10000=36621,98), що становить 28,92 % ціни позову, 1899,33*71,08%= 1350,04) слід стягнути з Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково

Змінити резолютивну частину рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 серпня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Викласти другий абзац його резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на відшкодування майнової шкоди 26 621 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять одну) гривню 98 копійок».

Змінити рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 серпня 2020 року в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до держави України в особі Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної казначейської служби України судові витрати у розмірі 1350 гривень (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень 04 копійки в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 лютого 2022 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна