Справа №551/1267/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2022 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Барабан Ю.С.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2021 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів в сумі 3515,01 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позовної заяви (15.12.2021) складає 94905,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що своєю постановою від 19.12.2018 Полтавський апеляційний суд визнав недійсним п. 7.1 споживчого кредитного договору від 08.08.2007 року, який був укладений між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в частині сплати винагороди з надання фінансового інструменту.

Зважаючи на те, що за надання фінансового інструменту в рамках даного договору позивач раніше сплатив банку 3515,01 доларів США, він вважає, що вказані кошти банк отримав безпідставно та повинен повернути їх відповідно до приписів ст.ст. 1212-1213 ЦК України.

Враховуючи те, що банк відмовляється повернути вищевказані грошові кошти або здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог, що існують між сторонами, позивач змушений звернутись за захистом свої прав до суду.

Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представником позивача надано заяву про розгляду справи у їх відсутність. Заперечень проти винесення заочного рішення не висловлювали.

Представник відповідача ОСОБА_2 не з`явилась в судове засідання, призначене на 08.02.2022 в зв`язку з перебуванням на лікарняному, при цьому дотепер жодних підтверджуючих документів неможливості явки до суду не надала. Заявила клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступного засідання в режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом, яке було задоволене ухвалою суду від 08.02.2022.

Незважаючи на те, що вищевказаний представник відповідача була належним чином повідомлена судом про час та місце розгляду справи в режимі відеоконференції, а ні до Кременчуцького районного суду, а ні до Шишацького районного суду вона не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв та клопотань не надавала.

При цьому присутній на відеозв`язку представник Кременчуцького районного суду повідомив, що обстановка в м. Кременчуці стабільна, місто працює у звичайному режимі.

Зважаючи на вищевикладене, а також на те, що відзиву на позову заяву сторона відповідача не надавала, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Дослідивши матеріли даної справи, а також матеріали цивільної справи № 551/424/16-ц за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують.

08 серпня 2007 року в м. Полтаві між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір PLКРGА00000211 за умовами якого Банк зобов`язується надати Позивальникові кредитні кошти на строк з 08 серпня 2007 по 08 серпня 2017 року включно у вигляді простої кредитної лінії (Кредит) у розмірі 21159 доларів США на наступні цілі: купівлю автомобіля у сумі 19000, доларів США, а також у розмірі 2159,00 доларів на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісячно в Період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту (0,00%) та винагороди за проведення додаткового моніторингу (п. 7.1 Договору) (а.с. 6-10).

В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» 08 квітня 2016 року звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього кредитної заборгованості в сумі 12988,71 долар США.

03 червня 2016 року представником ОСОБА_3 адвокатом Лазоренко Р.В. в інтересах першого подано зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області суду від 03 червня 2016 року первісні та зустрічні позовні вимоги об`єднані в одне провадження.

Справа тривалий час слухалась в судах різних інстанцій.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.12.2018, залишеною без змін Постановою колегії КЦС ВС від 17 червня 2021 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором № PLКРGА00000211 від 08 серпня 2007 року у розмірі 11594 доларів США. Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним задоволено частково, визнано недійним умови, передбачені п. 7.1 кредитного договору № PLКРGА00000211 від 08 серпня 2007 року в частині винагороди за надання фінансового інструмента (а.с. 19-23).

Згідно наданого банком розрахунку кредитної заборгованості, виконаного станом на 04.04.2016 року ОСОБА_1 щомісячно нараховувалась комісія у розмірі 38 доларів США, що відповідає умовам кредитного договору в частині сплати позичальником винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісячно в Період сплати (п. 7.1.) та складає 38 доларів США щомісячно (0,20% від 19000 доларів США).

Згідно даного розрахунку в період з 10.08.2007 по 04.04.2016 ОСОБА_1 сплатив Банку комісію на загальну суму 3230,01 долар США (а.с.11-18).

Згідно з ч. 1. ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до роз`яснень наведених у пунктах 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч.2 вказаної статті положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (п.1 ч.3 ст. 1212 ЦК).

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що положення кредитного договору PLКРGА00000211 укладеного 08 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в частині встановлення плати за надання фінансового інструменту було визнано недійними, відповідач повинен повернути позивачу кошти, що були сплачені позичальником в якості винагороди за надання фінансового інструмента. Згідно розрахунку виконаного самим відповідачем ця сума становить 3230,01 долар США.

Разом з тим, вимога позивача що стягнення з відповідача 285 доларів США, що були виплачені позичальником в якості 1,5 % разової комісії задоволенню не підлягають, оскільки виплата даної суми не обумовлена кредитним договором, окремі положення якого в подальшому були визнані недійсним. Правова природа даної виплати суду не відома, оскільки не доведена позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 3230,01 долара США саме в іноземній валюті, оскільки вона є валютою виконання кредитного зобов`язання та саме в ній позивальник здійснював відповідні виплати за кредитним договором.

На підставі чт.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач при подачі до суду позову був звільнений від сплати судового збору.

Позовні вимоги задоволені судом на 91,89% (3230,01 х 100 / 3515,01)

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 912,10 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91,89% від ставки судового збору 992,60).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 3230 (три тисячі двісті тридцять) доларів США 01 цент.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, на р/рUA 0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір у розмірі 912 (дев`ятсот дванадцять) грн 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап