(2-о/199/44/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Мажарі К.Р.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник Анжеліка Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулась заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просила суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона є рідною донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В обґрунтування своєї заяви заявник послалась на те, що внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне останній майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , для оформлення спадщини на яку заявник звернулась до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Нижник А.М. із відповідною заявою. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено із посиланням нотаріуса на неподання заявником документів, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем через наявність розбіжностей в написанні їх прізвищ. За таких обставин, вважаючи, що родинний зв`язок повністю підтверджується долученими до заяви окремого провадження документами, заявник просила задовольнити її заяву та встановити вищевказаний юридичний факт.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2021 року заяву окремого провадження ОСОБА_1 до відкриття провадження у справі передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду по суті.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з викладених у заяві підстав.

В судове засідання заінтересована особа не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності.

Вислухавши доводи заявника та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась заявник, про що видано відповідне свідоцтво про народження, у якому мовою оригіналу (російською мовою) анкетні дані заявника вказано як « ОСОБА_3 », батьком зазначений « ОСОБА_4 », матір`ю « ОСОБА_2 ». Викладене підтверджується копію означеного свідоцтва про народження заявника, копією паспорту заявника.

Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб матері заявника анкетні дані матері заявника за наслідками реєстрації її шлюбу мовою оригіналу (російською мовою) вказано як « ОСОБА_2 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника, внаслідок чого 05 червня 1993 року зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про смерть, а також видано свідоцтво про смерть, в якому ПІБ померлого батька заявника зазначено мовою оригіналу (українською мовою) вже як « ОСОБА_4 », про що свідчить копія відповідного свідоцтва.

03 грудня 1993 року заявник уклала шлюб, який було зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №750. Внаслідок укладення шлюбу заявник зміни своє прізвище з дошлюбного (мовою оригіналу українською мовою) « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника, про що 22 квітня 2020 року складено відповідний актовий запис за №647 та видано свідоцтво про смерть в якому ПІБ матері заявника вказано українською мовою як « ОСОБА_7 ».

13 жовтня 2021 року за наслідками розгляду поданих заявником документів приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_7 . Постанова мотивована неподанням документів, які б дозволяли встановити родинний зв`язко спадкодавця та спадкоємця.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок).

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення містить п.4.1 глави 10 розділу ІІ Порядку.

Положеннями п.4.2 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

В той же час, за змістом ст.ст.76, 89, 95, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, в першу чергу документів, які посвідчують особу та реєстрацію актів громадянського стану як заявника, так і її батьків, померлої спадкодавиці, встановлено, що заявник та померла спадкодавиця дійсно є рідними донькою та матір`ю відповідно, а наявні у свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу заявника відносно свідоцтва про смерть спадкодавиці розбіжності в одну літеру в написанні їх прізвищ зумовлені виключно технічною помилкою/опискою, допущеною при складенні таких документів та перекладі прізвищ з російської мови на українську. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для подальшого належного оформлення її спадкових прав, а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт або усунути недоліки у вигляді розбіжностей в написанні прізвищ заявника та спадкодавиці, в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.67 Закону України «Про нотаріат», п.п.4.1, 4.2 глави 10 розділу ІІ Порядку, ст.ст.1216, 1217, 1258, 1262 ЦК України, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник Анжеліка Миколаївна (адреса місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, пр. Шахтобудівників, 4), про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є рідною дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 22 квітня 2020 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 лютого 2022 року.

Суддя А.М. Авраменко