Справа № 304/150/22 Провадження № 6/304/11/2022
У Х В А Л А

01 березня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Муругова Вячеслава Олександровича, заінтересована особа Великоберезнянський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

адвокат Муругов В.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з даною заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2013 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . Мотивує заяву тим, що у Великоберезнянському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження ВП № 58944813 відносно ОСОБА_1 , за яким станом на 26 лютого 2013 року була наявна заборгованість у розмірі 43 350,13 грн. Ухвалою Перечинського районного суду від 12 березня 2013 року за поданням державного виконавця відділу ДВС Перечинського РУЮ відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання ним всіх зобов`язань. Станом на 23 грудня 2021 року у заявника невиконаним залишилося одне зобов`язання перед ДП «Воловецьке лісове господарство» з примусового виконання наказу № 5008/153/2012, виданого 26 квітня 2012 року господарським судом Закарпатської області про стягнення з нього як фізичної особи-підприємця на користь державного підприємства заборгованості у сумі 8 069,90 грн. Зазначає, що вказане виконавче провадження завершено 21 грудня 2019 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого документу надіслана стягувачу; у подальшому вказаний виконавчий документ на примусове виконання повторно не надходив. Також вказує на те, що 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 погасив залишок заборгованості перед ДП «Воловецьке лісове господарство», що підтверджується банківськими документами та листом стягувача, а відтак станом на 19 січня 2022 року заявник виконав всі зобов`язання, які були підставою для встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, тому адвокат просить задовольнити заяву.

У судове засідання представник заявника адвокат Муругов В.О. не з`явився, попередньо подавав суду заяву, в якій підтримав вимоги заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у повному обсязі та просив таку задовольнити.

Представник Великоберезнянського відділу ДВС у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, залишивши питання скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали заяви, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Перечинського районного управління юстиції знаходилося зведене виконавче провадження № 32238200 по примусовому виконанню: наказу Господарського суду № 5008/1274/2011 від 06 лютого 2012 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» 7 288,96 грн; вимоги про сплату боргу № Ф55У про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ у Перечинському районі 4 010,30 грн боргу; наказу Господарського суду № 5008/1411/2011 від 01 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Надія» 5 000 грн боргу; постанови Територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області № 07-13-025/1350-0156 від 29 листопада 2011 року про стягнення на користь держави подвійний розмір штрафу у розмірі 2 720 грн; рішення Управління ПФУ в Перечинському районі № 41 від 11 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 101,99 грн боргу; вимоги про сплату боргу № Ф-32 від 03 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 708,91 грн; рішення Управління ПФУ в Перечинському районі №227 від 06 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 254 грн боргу; вимоги про сплату боргу № Ф52У від 03 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 156,34 грн боргу; вимоги про сплату боргу № Ф32У від 03 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 374,46 грн боргу; вимоги про сплату боргу № Ф32У від 04 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 772,32 грн боргу; наказу господарського суду №5008/153 від 26 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Воловецьке лісове господарство» 17 749,36 грн боргу; виконавчого листа № 2-128/07 від 30 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь КС «Хосен» заборгованості в сумі 2 634,59 грн.

В процесі примусового виконання державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Ухвалою Перечинського районного суду від 12 березня 2013 року подання старшого державного виконавця задоволено, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 до виконання ним всіх грошових зобов`язань (а. с. 8-10).

Згідно інформації Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ) від 23 грудня 2021 року № 19.14-18/12206, у Єдиному реєстрі боржників та базі даних АСВП містяться відомості щодо виконавчого провадження АСВП № 58944813, боржником за яким виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з примусового виконання наказу №5008/153/2012, виданого 26 квітня 2012 року господарським судом Закарпатської області, про стягнення з нього на користь ДП «Воловецьке лісове господарство» заборгованість у сумі 8 069,90 грн. Вказане виконавче провадження завершене 21 грудня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; постанова про повернення виконавчого документу стягувачу разом з оригіналом наказу №5008/153/2012 надіслана стягувачу та після цього повторно на виконання не надходив (а. с. 11, 13-14).

В той же час як видно з довідки, виданої ДП «Воловецьке лісове господарство», ПП ОСОБА_1 29 грудня 2021 року погасив борг перед державним підприємством у повному обсязі у сумі 6 857,70 грн (а. с. 12); вказане також підтверджує копія банківської квитанції № 0.0..1 від 29 грудня 2021 року на суму 6 857,70 грн (а. с. 15).

Наразі представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Крім цього Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачено дві підстави для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження: 1) закінчення виконавчого провадження на підставі п. 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч.1 ст. 39 Закону; 2) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

З аналізу зазначених норм слідує, що встановлене судом тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України може бути скасовано, якщо відпала правова підстава для вжиття такого обмеження, зокрема у разі виконання рішення боржником у повному обсязі чи закінчення виконавчого провадження з інших підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, оскільки боржником ОСОБА_1 повністю погашена заборгованість за судовими рішеннями, в тому числі перед стягувачем ДП «Воловецьке лісове господарство», то й відпала правова підстава для його обмеження у праві виїзду за межі України, а тому заява адвоката Муругова В.О. в його інтересах про скасування такого обмеження підлягає до задоволення.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, застосовує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц (провадження № 61-6899св19), у яких зазначено таке.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Керуючись ст. 258 260, 261, 263, 441 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву задовольнити.

Тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, яке було вжито згідно ухвали Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2013 року (справа № 304/279/13-ц), в процесі примусового виконання зобов`язань у зведеному виконавчому провадженні № 32238200 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали, але не пізніше закінчення строку карантину. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий: Чепурнов В. О.