Справа № 459/481/22
Провадження № 6/459/24/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Отчак Н.Я., ознайомившись із матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача Акціонерне товариство «Кредобанк» його правонаступником (боржник: ОСОБА_1 ),-

УСТАНОВИВ:

23.02.2022р. ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Червоноградського міського суду Львівської області із заявою, в якій просить замінити стягувача ПАТ КБ «Кредобанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису, вчиненого 18.12.2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1975, яким було звернуто стягнення на транспортний засіб боржника, посилаючись на те, що укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, відповідно до якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1817.05.01.2313 від 28.10.2013 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 .

В свої заяві заявник посилався на ст. 442 ЦПК України, згідно з положеннями якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Ознайомившись із вказаною заявою та доданими до неї документами, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч. 1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України приходжу до висновку, що суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса у порядку адміністративного судочинства.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 листопада 2015 року.

Так, згідно з постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-2391ц15, суд касаційної інстанції, закриваючи провадження у справі за заявою сторін про заміну сторони у виконавчому провадженні, виходив із того, що суди при розгляді заяв не врахували та помилково постановили ухвали про заміну сторони виконавчого провадження у порядку цивільного судочинства, не звернувши уваги на те, що виконавче провадження було відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого судом на підставі судового рішення, ухваленого у порядку цивільного судочинства.

Крім того, про віднесення до юрисдикції загальних судів питання про заміну сторони у виконавчому провадженні виключно за виконавчим листом, виданим судом при розгляді цивільної справи, свідчить і аналіз п. 17.2 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Відповідно до постанови КАС ВС від 26.02.2020 року у справі № 826/7981/17 юрисдикції справ за заявами про заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса (заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса) мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція є аналогічною викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 826/7941/17. В якій вказано, що у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. Нормами ЦПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми Закону України "Про виконавче провадження" та КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Тому, виходячи з положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи у порядку цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України» зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування.

У рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив, що вимоги до «якості» закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи «доброго врядування» і «належної адміністрації».

Передача такої заяви на розгляд іншого суду зумовило б порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким судом, у розумінні положень КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» є саме адміністративний суд. Розгляд такої заяви за правилами цивільного чи господарського судочинства матиме своїм наслідком порушення права особи на розгляд його заяви належним судом, адже, як вже було підкреслено вище, до компетенції відповідних судів віднесено виключно розгляд питань, пов`язаних з виконанням саме їх рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що питання заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса повинно розглядатися в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження по справі.

Керуючись ст.ст.186, 258-261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про заміну стягувача, Акціонерного товариства «Кредобанк» його правонаступником (боржник: ОСОБА_1 ).

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала складена 03.03.2022 р.

Суддя: Н. Я. Отчак