гСправа № 358/1093/21 Провадження № 2/358/243/22
21 лютого 2022 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі кордону України у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в країну республіку Польща з 01 жовтня 2021 року до повноліття дитини. Також просить дозволити їй (позивачці) без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформляти документи для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до досягнення ним повноліття.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 березня 2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. На даний час вона вийшла заміж та має намір виїхати до республіки Польща за місцем проживання чоловіка ОСОБА_4 із своїми малолітніми дітьми. Для виїзду сина ОСОБА_3 за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач не надає згоду на виїзд за межі України їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері, не дивлячись на неодноразові прохання, при цьому жодних вагомих аргументів відмови не називає. Така позиція колишнього чоловіка - відповідача у справі шкодить інтересам дитини, не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості та вказує на зловживання своїми батьками правами.
08 жовтня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в загальному позовному провадженні.
09 грудня 2021 року підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні 07.02.2022 представник позивачки - адвокат Біленчук С.М. позов підтримав та просив задовольнити вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, про що є відомості в матеріалах справи.
Представник третьої особи - Калінська О.А. в судовому засіданні 07.02.2022 не заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки це не буде суперечити інтересам дитини.
Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі до 12 березня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 12 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17 (а.с. 10).
Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 172 (а.с. 11).
28 грудня 2018 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 28 грудня 2018 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1726, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_6 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 22 лютого 2019 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 28 (а.с. 37).
Згідно копії договору оренди квартири вбачається, що ОСОБА_8 від 17 травня 2021 року уклав з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 договір оренди квартири, яка розташована в АДРЕСА_1 , терміном з 01 липня 2021 року по 30 червня 2022 року. В даному договорі зазначено, що у вищевказаній квартирі можуть проживати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 18).
Згідно копії сертифікату від 09.09.2021 директора початкової школи № 2 Озарів Маз., яка знаходиться в Озаров Мазовецький, АДРЕСА_2 вбачається, що директор початкової шкоди №2 Захисники Варшави в Озарові Мазовецький засвідчує, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з України, Київської області, приймуть до восьмого класу їхньої школи (а.с. 21).
Позивачка ОСОБА_1 працює працівником складу та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Діаманд Холдінг Груп» у Варшаві по вул. Гроховського, 44/U3 з 30.09.2021, щомісячно отримує заробітну плату, що підтверджується копією договору доручення (а.с. 24, 25).
Чоловік позивача - ОСОБА_4 також працює за трудовим договором з роботодавцем PRO - FLEX вул. А.Міцкевича 17 05-850 ОСОБА_12 з 08.08.2019 на посаді помічника виробництва, що підтверджується копією сертифікату (а.с. 23).
Позивач має бажання щоб син ОСОБА_10 виїхав за кордон, за місцем її проживання та проживав разом з її сім`єю - до повноліття. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу.
Позивачка вказує, що дитина отримує належний догляд та виховання, однак батько дитини окрім аліментів, які стягуються із нього за рішенням Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року, іншої матеріальної допомоги в утриманні дитини не надає (а.с. 14).
Так, загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини.
Крім цього ст. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.
Абзацами 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до абз. 9 пп. 2, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_1 має сім`ю, працює та постійно проживає в республіці Польща. Малолітня дитина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу сторін, проживає та перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , однак без згоди батька ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_1 - мати не може вивезти дитину за кордон за місцем свого проживання відповідно до вимог ст. 313 ЦК України, оскільки - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Відповідач ОСОБА_2 , не даючи згоди на виїзд сина ОСОБА_3 за кордон на постійне місце проживання матері, діє в супереч інтересам дитини та порушує його права.
За таких обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітньої дитини, позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України в Республіку Польща у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 жовтня 2021 року до повноліття дитини без згоди батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . А також, для забезпечення виїзду дитини слід надати дозвіл матері ОСОБА_1 оформляти документи для виїзду дитини - неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України в Республіку Польщу без згоди батька ОСОБА_2
На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п. 16 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Надати дозвіл матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон в республіку Польща неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до повноліття дитини.
Надати дозвіл матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасовий виїзд (вивезення) громадянина України, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 172), без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі території України до досягнення ним повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов