ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1025/22 Справа № 185/1957/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 січня 2013 року між ТОВ «Служба швидкого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 39, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн., зі строком повернення не пізніше 03 лютого 2013 року.

Проте, в порушення умов кредитного договору відповідач своєчасно не виплатив тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, інші виплати, внаслідок чого станом на 06 лютого 2017 року виникла заборгованість у розмірі 76 061,20 грн. з яких: основний борг 2000 грн., проценти за договором 560 грн., пеня за договором 73501,20 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованость за кредитним договором у розмірі 76061.20 грн. та судовий збір (а.с. 2-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором № 39 від 21 січня 2013 року у сумі 76061.20 гривень, з яких: - основний борг 2000.00 грн., - проценти за договором 560.00 грн., - пеня за договором 73501.20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» судовий збір у розмірі 1600.00 грн. (а.с. 128-131).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 січня 2013 року між ТОВ «Служба швидкого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 39 та отримав кредит від позивача в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору Відповідач зобов`язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 2000 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 560,00 грн., що разом складає 2560 грн. у строк до 03.02.2013 року.

03 лютого 2013 року відповідач відповідно до п.2.3. Договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560 грн. та пролонгував договір строком до 17 лютого 2013 року, потім 17 лютого 2013 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560 грн. та пролонгував договір строком до 03 березня 2013 року, зобов`язавшись повернути кредит з відсотками у розмірі 2560 грн., а 15 квітня 2016 року він сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 22 грн.

Разом з тим, в порушення договірних умов Відповідач станом на 06.02.2017 року не виконує свої зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі, а також щодо сплати процентів за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на доведення факту наявності у ОСОБА_1 перед позивачем вищевказаної заборгованості за кредитним договором.

Однак колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зміст кредитного договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Разом з тим, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, у якій зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 5 статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором до 2000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 03 лютого 2013 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560 грн. та пролонгував договір строком до 17 лютого 2013 року, 17 лютого 2013 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560 грн. та пролонгував договір строком до 03 березня 2013 року, зобов`язавшись повернути кредит з відсотками у розмірі 2560 грн., 15 квітня 2016 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 22 грн (а.с.7-32).

З позовом до відповідача про стягнення коштів в повному обсязі ТОВ Служба миттєвого кредитування звернулося 07 березня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, ухвалене судом рішення підлягає зміні в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, шляхом її зменшення з 73 501,20 грн до 2000 грн. В решті рішення слід залишити без змін.

За таких обставин рішення суду слід змінити в частині стягнення розміру судового збору, з 1600 грн до 100,32 грн. В решті рішення має бути залишено без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір, за подання апеляційної скарги у розмірі 2249,52 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» в частині стягнення заборгованості за пенею з 73 501,20 грн. до 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Змінити рішення суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», зменшивши його з 1600 грн до 100,32 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2249,52 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: