ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2022 року м. Чернівці
справа № 722/926/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.
секретар Тодоряк Г.Д.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радамовський Микола Миколайович, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2021 року (головуючий у 1-й інстанції Унгурян С.В.),-
В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.10.2008 року, на підставі виданого 27.10.2008 року виконавчого листа, стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Посилався на те, що після розірвання шлюбу з відповідачкою він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. За час спільного проживання у них народилося троє дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також разом з ними проживає, та знаходиться на його утриманні мати його покійної дружини ОСОБА_9 , громадянка Російської Федерації, яка за неможливості отримати належні документи про її стаж роботи у Росії, не має змоги отримувати тут пенсію.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/193/22

Зазначав, що наведені ним обставини свідчать про визначальні зміни його сімейного та матеріального стану, так як, окрім ОСОБА_10 на його утриманні перебувають ще троє неповнолітніх дітей та ОСОБА_9 , яка не є працездатною та не має можливості отримувати доходи, тому теперішнє його матеріальне становище доволі скрутне.

Вказував, що з 13.10.2020 року він підписав контракт на три роки та проходить строкову службу в Збройних Силах України у військовій частині № НОМЕР_1 , де отримує заробітну плату, якої не вистачає на утримання його дітей.

З посиланням на норми права просив суд зменшити розмір стягуваних аліментів, з ј частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/12 частину усіх видів заробітку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Сокирянського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радамовський Микола Миколайович, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права.

Доводи скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на доводи викладені в позовній заяві, та неправомірно вважав, що матеріальний стан апелянта майже змінився, оскільки на час звернення до суду із вказаним позовом апелянт перебував за контрактом на службі у ЗСУ, де отримував заробітну плату, а оскільки її було не достатньо на утримання дітей, які проживають з ним та знаходяться на його утриманні, а також сплачувати аліменти на доньку яка проживає з відповідачкою, він змушений був звільнитись, що підтверджується копією витягу з наказу №155 від 30.07.2021 року про звільнення у запас.

Зазначає, що з урахуванням положень ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, тому погіршення його матеріального становища може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.

Крім того, всупереч вимогам ст.182 СК України, суд першої інстанції не прийняв до уваги наявність у апелянта інших трьох дітей від шлюбу з ОСОБА_9 та їх утримання, що фактично порушує права та інтереси апелянта та значно впливає на його матеріальний стан. Він не заперечує проти сплати аліментів на дитину ОСОБА_4 , проте частка в розмірі ј є непосильною, зважаючи що такий розмір відраховується за статистичними даними середньомісячної заробітної плати по області, а це 18522 гривні, а тому згоден платити аліменти в сумі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу).

Просить рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Ясінська Я.О., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну та необґрунтовану, а оскаржуване судове рішення без змін.

Посилається на те, що суд першої інстанції при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів вірно зазначив, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано жодних належних доказів, не підтверджено ні зміну його матеріального стану, ні те, що він утримує громадянку ОСОБА_9 , а також не доведено, що розмір стягуваних аліментів є непосильним для нього.

Вказує, що батько в повній мірі участі у житті доньки не бере, не допомагає їй матеріально, не цікавиться її життям та здоров`ям.

Крім того, зазначає, що діти позивача від іншого шлюбу отримують пенсію по втраті годувальника, і отримані кошти також використовуються на їх утримання, що також встановлено судом першої інстанції. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Окремо факт народження інших дітей не змінює сімейний стан та саме по собі не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, пов`язаного із народженням трьох дітей від іншого шлюбу, а також відсутністю доказів наявності на своєму утриманні інших осіб.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дитина - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 25.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області (а.с.45).

Згідно виконавчого листа №2-718, виданого 27.10.2008року Сокирянським районним судом Чернівецької області з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 23.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Як вбачається із копій свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7,8,9).

Із змісту копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії посвідчення НОМЕР_4 , виданого 17.07.2018 року, ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. В графі «Діти» вказаного посвідчення зазначено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , за вказаною адресою в м. Мукачево зареєстровані: з 21.11.2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 09.08.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та з 05.02.2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка згідно копії паспорта НОМЕР_5 від 12.01.2018 року є громадянкою Російської Федерації (а.с.10-12,20).

Як вбачається з копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України осіб сержантського та старшинського складу Міністерства оборони України, то між командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_11 та громадянином України ОСОБА_1 , 13.10.2020 року укладено контракт строком на 3 роки (а.с.16-17).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини третьої статі 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги підставою для скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволення позовних вимог про зменшення аліментів, є не врахування судом першої інстанції обставин про погіршення майнового стану та зміна сімейного стану позивача, та є підставою для задоволення його вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги, як на підставу погіршення свого майнового стану посилається на те, що отримуваної на службі у Збройних Силах України заробітної плати не вистачало на утримання дітей і він вимушений був звільнитися, однак такі не відповідають дійсності, оскільки згідно витягу із наказу командира 128 окремої гірсько-штурмової бригади від 30.07.2021 року за №149-рс, сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 2 підпунктом «д» (через службову невідповідність) (а.с.92).

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість встановити в дійсності значне погіршення майнового стану апелянта, або інших доказів для можливості застосування норм статті 192 СК України.

Разом з тим, в апеляційній скарзі як на підставу для задоволення позовних вимог зазначено, що на утриманні апелянта перебувають ще троє дітей від цивільного шлюбу, що також свідчить про погіршення його матеріального становища.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я отримувача аліментів.

Як вбачається із змісту копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 16.08.2019 року Відділом ДРАЦС по Сокирянському району та місту Новодністровську Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, встановлено, що 12.02.2010 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (а.с.33).

Від вказаного шлюбу у відповідачки ОСОБА_2 народилися ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_7 від 27.11.2019 року та серії НОМЕР_8 від 27.11.2019 року (а.с.31,32).

Згідно довідки Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 19.08.2021 року за №477, ОСОБА_2 проживає разом із дітьми ОСОБА_4 , 2005 року народження, ОСОБА_15 ,2010року народження та ОСОБА_16 , 2010 року народження за адресою: АДРЕСА_2 , які перебувають на її утриманні (а.с.46).

Вищенаведеними обставинами спростовується факт покращення майнового стану отримувача аліментів, оскільки у відповідачки, крім спільної доньки з позивачем, на утриманні перебувають ще також двоє неповнолітніх дітей.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо зміни сімейного стану та наявності на утриманні ще трьох дітей та матері колишньої дружини, то колегія суддів зазначає наступне.

Як на підставу своїх вимог позивачем надано до суду лише копії свідоцтв про народження дітей, у яких він записаний батьком дітей, та копію паспорта ОСОБА_9 , інших доказів, які б свідчили про погіршення майнового стану ОСОБА_1 матеріали справи та доводи апеляційної скарги не містять.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, стану здоров`я та не наведено інших причин, які могли б спонукати до зменшення розміру аліментів, а сума стягуваних аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), відповідає встановленому розміру стягуваних аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відсутні будь-які докази, які б свідчили про відсутність доходів, та суттєве погіршення матеріального стану позивача на день звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач ОСОБА_1 повинен надати докази, що підтверджують наявність юридичних складових - певних умов, які дають підстави для зменшення розміру аліментних зобов`язань.

Доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Тобто наявність на утриманні платника аліментів інших дітей, не повинно погіршувати становище іншої дитини порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2020 року в справі №565/2071/19.

З врахуванням правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 28.05.2021 року по справі №715/2073/20, колегія суддів зазначає, що окремо факт народження інших дітей не змінює сімейний стан та не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів.

На підставі вищевикладеного а також у зв`язку із тим, що апелянт працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, відсутність будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку колегії суддів, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, адже факт наявності у позивача інших дітей, яких він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, та те, що розмір цих аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанцій щодо встановлених обставин справи. Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

З огляду на це апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Як вказав Європейський суд з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радамовський Микола Миколайович, залишити без задоволення.
Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 березня 2022 року

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк