єдиний унікальний номер справи 546/1157/21
номер провадження 2/546/123/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Романенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 546/1157/21 за позовом ОСОБА_1 до Решетилівського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна , -

встановив:

29.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області із вищевказаною позовною заявою.

У своєму позові просить суд зобов`язати Решетилівський відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено в межах виконавчого провадження Решетилівським відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (код ЄДРПОУ - 34689318), на підставі постанови про арешт майна боржника АА 083545 від 11 грудня 2009 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є офіційним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а також здійснити реєстрацію права власності на житло, їй стало відомо, що на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт. Згідно інформації Решетилівського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника АА 083545, виданий 11.12.2009, особа, майно якої обтяжується ОСОБА_3 . Позивачка неодноразово зверталася до Решетилівського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про зняття арешту з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку зі смертю власника та перешкоджанню в праві спадкування, але отримала відмову з підстав того, що відкриті провадження щодо ОСОБА_3 були завершені на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для зняття арешту відсутні. Окрім цього, з відповіді їй стало відомо, що на виконанні перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 на користь стягувачів та всі виконавчі провадження, по відношенню до ОСОБА_3 завершені, відповідно до чинного законодавства.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 29.11.2021 передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О.

Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

12.01.2022 відповідачем по справі Решетилівським відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано до суду відзив на позовну заяву та копію витягів з АСВП, Інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

У відзиві зазначає, що Решетилівський відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на вх. № 23636-24-21/564 від 08.10.2021 щодо зняття арешту з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_3 повідомляє, що арешт був накладений 11.12.2009 в межах зведеного виконавчого провадження, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 083545 повідомляє наступне. В результаті здійснення моніторингу в Автоматизованій системі виконавчого провадження, встановлено, що на виконанні перебували: - ВП № 15060718 (26035620, 28667970, 26035620, 36123504) суть виконання якого судовий наказ № 2-н-83/09 виданий 20.04.2011 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТВБВ № 10016/053 ВАТ «Ощадбанк» боргу 33 238, 74 грн. солідарно, завершено 29.08.2011 на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій); - ВП № 17493016 суть виконання якого судовий наказ № 2-н-125/09 виданий 18.02.2010 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Решетилівського відділення ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» боргу 52 127, 37 грн солідарно, завершено 15.03.2011 на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дії); - ВП № 24146292 суть виконання кого виконавчий лист № 2-5576/09 виданий 03.02.2011 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» боргу 41 546, 72 грн солідарно, завершено 15.03.2011 на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій). Вищевказані виконавчі провадження зберігаються у підсистемі ВП спецрозділ. З даної підсистеми можливо отримати лише стислу інформацію. Оскільки, вищевказані виконавчі провадження були завершені в 2011 році на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», не стягнутий виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, то підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Крім того, в результаті здійснення пошуку в усіх підсистемах АСВП, встановлено, що за виконавчими провадженнями, які були відкриті відносно солідарних відповідачів підстави для зняття арешту з майна теж відсутні. Зважаючи на вищевикладені обставини, арешт з нерухомого майна може бути знято на підставі ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішення суду (старший державний виконавець Шут Тамара Олексіївна).

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 08:00 год. 14.02.2022.

У судове засідання, яке було призначено на 14.02.2022 сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

04.01.2022 позивачкою надано до суду клопотання, у якому вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

09.02.2022 відповідачем надано до суду заяву, в якій він просив розглянути вищевказану справу без участі представника, при розгляді даної справи покладається на розсуд суду.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, які наявні у матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується та сторонами не оспорювалося те, що на виконанні у Решетилівському відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (ВДВС Решетилівського РУЮ) перебували:

- ВП № 15060718 (26035620, 28667970, 26035620, 36123504) суть виконання якого судовий наказ № 2-н-83/09 виданий 20.04.2011 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТВБВ № 10016/053 ВАТ «Ощадбанк» боргу 33 238, 74 грн. солідарно;

- ВП № 17493016 суть виконання якого судовий наказ № 2-н-125/09 виданий 18.02.2010 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Решетилівського відділення ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» боргу 52 127, 37 грн солідарно;

- ВП № 24146292 суть виконання кого виконавчий лист № 2-5576/09 виданий 03.02.2011 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» боргу 41 546, 72 грн солідарно(а.с. 6, 22-35, 36-37).

11.12.2009, державним виконавцем ВДВС Решетилівського РУЮ Шут Т.О. в рамках виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 083545, якою накладено арешт на майно боржника, а саме: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується копією виписки ВП спецрозділ та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 293919228 від 06.01.2022, які наявні в матеріалах справи (а.с. 6, 22-35, 36-37).

Вищевказані виконавчі провадження були завершені в 2011 році.

Будинок АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 ) належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про право власності, ЯЯЯ/318308 від 23.02.2007 (а.с. 36-37).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 року (а.с. 10).

ОСОБА_1 є офіційним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області 23.07.2009, актовий запис № 70, вбачається що батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 7). Позивачка має намір отримати спадок, який залишився після смерті померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а також здійснити реєстрацію права власності на житло. Згідно із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62568340 від 21.11.2020, до якого внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: тип реєстрації: спадкова справа, спадкова справа № 66797368, місце заведення Решетилівська державна нотаріальна контора, додаткові відомості: спадкодавець - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка неодноразово зверталася із заявами до Решетилівського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з будинку.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 293919228 від 06.01.2022, за адресою: АДРЕСА_2 наявне обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 11.12.2009 за № 9339980; підстава обтяження: постанова АА 083545, 11.12.2009 ВДВС Решетилівського РУЮ, державний виконавець Шут Т.О.; об`єкт обтяження домоволодіння, форма власності: приватна 1/1; власник ОСОБА_3 (а.с. 36-37).

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 не є стороною виконавчих проваджень і ніколи не була про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3 , а тому вказаною постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на нерухоме майно яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ) суттєво обмежується право розпоряджатись вказаним майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з усього майна боржника виконавцем. Відповідно до ч. 5 ст. 59 зазначеного Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тобто мається на увазі особа, яка не є стороною виконавчого провадження саме вона має можливість звернутися до цивільного суду з позовною заявою про зняття арешту зі свого майна. У випадку ж, коли особа мала статус боржника у виконавчому провадженні, їй слід звертатись до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом X Закону та відповідними розділами ЦПК України або ГПК України.

Відтак, ОСОБА_1 не будучи стороною та боржником у виконавчих провадженнях зазнала незаконного обмеження її права, а саме: розпоряджатись будинком. Вважаємо, що порушені права ОСОБА_1 повинні бути відновленими шляхом зняття арешту з вказаного будинку та заборони його відчуження Решетилівським відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У відповідності до положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст. 41 Конституції України та ст. ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" N 6 від 7 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст.18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець зобов`язаний в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи з принципу «належного урядування», визначення якого міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Москаль проти Польщі», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та «Лелас проти Хорватії», ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а тому оскаржувана постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки право позивача є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст. 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Згідно п. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 757/23139/18(провадження № 61-14832св19).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18).

Судом з`ясовано, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт завершено, інших виконавчих проваджень відносно боржника (спадкодавця) ОСОБА_3 в АСВП не виявлено, проте арешт залишився не знятим більше 10 років.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, відсутність на виконанні будь-яких виконавчих проваджень, в тому числі в рамках якого було накладено арешт на все майно спадкодавця, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого арешту майна немає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 26.11.2021 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 3, 11, 15, 16, 321, 346, 379, 380, 381, 383, 386, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. 4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 89,133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Решетилівського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна задовольнити повністю.

Зобов`язати Решетилівський відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено в межах виконавчих проваджень Решетилівським відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Решетилівського районного управління юстиції Шут Т.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 083545 від 11 грудня 2009 року.

Стягнути із Решетилівського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.03.2022.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач Решетилівський відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), , адреса: вул. Покровська, 16, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавської області, 38400.

Суддя О.О. Романенко