ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2392/22 Справа № 212/8235/21 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, ухваленого суддею Колочко О.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 (далі- Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі Відповідач, ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 390 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначив, що з 27 грудня 1994 року до 06 вересня 2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював підземним гірником шахти ім.Фрунзе, машиністом бурової установки шахти ім.Фрунзе, машиністом бурової установки шахти Ювілейна.

Рішенням МСЕК від 07.04.2020 йому вперше було встановлено втрату професійної працездатності, по радикулопатії, хронічному обструктивному захворюванню легень, в ступені 55% (40% по вібраційній хворобі та 15% по ХОЗЛ) і встановлено третю групу інвалідності.

В подальшому рішенням МСЕК від 18.05.2021 при повторному переогляді йому встановлено 65% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності.

Вказує, що у зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває стійкий біль у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, оніміння в них, утруднену ходу, біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових та колінних суглобах, судоми в литкових м`язах, частіше вночі, утруднення при ході, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель сухий періодичний, іноді підвищення артеріального тиску, головний біль. Зазначив, що внаслідок професійного захворювання та втрати працездатності з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагає додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» в дохід держави судовій збір в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, ПрАТ «Суха Балка», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким у повному обсязі відмовити Позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

При цьому скаржник зазначає, що при укладенні з відповідачем трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права та пільги позивача, і компенсації за роботу в таких умовах. При цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю.

Відповідач наголошує на тому, що підприємство не вчиняло будь-яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції зробив помилковий висновок про обов`язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати Позивачу моральну шкоду.

Скаржник вважає визначену судом до стягнення суму моральної шкоди завищеною, такою, що не відповідає принципам розумності, виваженості т та справедливості, а також критеріям ст.23 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідача, позивач ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони Відповідача без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27 грудня 1994 року до 06 вересня 2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював: підземним гірником шахти ім. Фрунзе, машиністом бурової установки шахти ім. Фрунзе, машиністом бурової установки шахти Ювілейна ПАТ «Євраз Суха Балка», і був звільнений з підприємства 06 вересня 2016 року, за власним бажанням по виходу на пенсію за віком, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13-16).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 лютого 2020 року, складеного на підприємстві ПрАТ «суха Балка» встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». ЛН першого ступеня. Із зазначенням його причин: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с.17-23).

Згідно пункту 17 згаданого Акту зазначено, що працюючи на шахті «Ювілейна» підземним машиністом бурової установки з 06.09.2015-06.09.2016 здійснював виконання робіт з приведення робочого місця в безпечний стан, буріння глибоких свердловин, доставку інструментів та механізмів до місця проведення робіт вручну та за допомогою пристроїв. В умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 14.01.2020 №45 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: 27.12.1994-29.05.1995 гірник підземний ш. ім. Фрунзе, ВАТ «Суха Балка», 30.05.1995-06.09.2016 підземний машиніст бурової установки ш. ім. Фрунзе ВАТ «Суха Балка».

Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 21 року 8 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо.

Внаслідок зазначеного вище професійного захворювання, Позивач 19 травня 2020 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 45%, з яких 35% по радикулопатії, 10% по ХОЗЛ, внаслідок професійного захворювання, із встановленням третьої групи інвалідності з 4 травня 2020 року до 01 червня 2021 року, з переоглядом 01 травня 2021 року, також Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах виробничого пилу, що підтверджується копіями: довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №078997, довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №627009 (а.с.26,27).

Згідно довідки МСЕК від 18 травня 2021 року ОСОБА_1 при повторному переогляді визначено ступінь втрати професійної працездатності - 65%, з яких 35% по радикулопатії, 30% по ХОЗЛ, внаслідок професійного захворювання, із встановленням третьої групи інвалідності з 11 травня 2021 року до 01 червня 2024 року, з переоглядом 01 травня 2024 року, також Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах виробничого пилу, що підтверджується копіями: довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №059776, довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №627753 (а.с.28,29).

У зв`язку з професійним захворюванням ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки (а.с. 30-43).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки позивач тривалий час працював на підприємстві відповідача та отримав професійні захворювання, пов`язані із виконанням трудових обов`язків, тому роботодавець повинен йому відшкодувати моральну шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом до відшкодування розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача та не погоджується з доводами ПрАТ «Суха Балка» щодо відсутності підстав для задоволення позову та завищеним розміром моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно достатті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі №1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.1167 ЦКУ- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 визначено: «4.1.Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону, обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, поклавши обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди на ПрАТ «Суха Балка».

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, підтверджених доказами, врахував характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, первинно - 07.04.2020 встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійними захворюваннями з встановлення третьої групи інвалідності та в подальшому 65% втрати професійної працездатності, встановлення третьої групи інвалідності до 01 червня 2024 року, тривалий стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача впродовж 21 року 8 місяців, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір моральної шкоди яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 180 000 грн.

Колегія суддів погоджується із визначеними судом першої інстанції розмірами відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, які визначені ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

В зв`язку з чим, колегія судів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди є надто завищенним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Оскільки судове рішення залишається без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 01 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: