Справа № 308/1814/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна про скасування рішення та запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності,

встановив:

22.02.2018 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойки Н.М. та ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.07.2018 просила суд:

1. визнати протиправними дії приватного нотаріуса як державного реєстратора,

2. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32323390 від 10.11.2016 18:43:09, приватний нотаріус Стойка Надія Михайлівна, Тячівський районний нотаріальний округ, Закарпатська область за ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, , країна реєстрації Україна, адреса Україна, місто Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50;

3. скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №17389240, вчинений приватним нотаріусом Стойкою Надією Михайлівною, про реєстрацію речового права власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , - за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50;

4. визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

5. стягнути із відповідача, приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу, Стойки Надії Михайлівна на користь позивачки судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що 08.04.2008 між нею та банком укладено договір про іпотечний кредит №MKMOGI, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати їй на умовах цього Договору грошові кошти (кредит) в сумі 152000 грн., а вона зобов`язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредит в означеній сумі, сплатити відсоток за користування кредитом в розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором тощо. Зазначає, що кредит надався банком на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу №647 від 08.04.2008, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , зі строком погашення кредиту не пізніше 08.04.2028 із щомісячним ануїтетним платежем в сумі не менше 2024, 96 грн. Стверджує, що у виконання цього договору між банком та нею 08.04.2008 було укладено іпотечний договір №MKMOGI, за умовами якого вона як іпотекодавець зобов`язалася повернути банку як іпотекодержателю кредит у сумі 152000 грн. у строк та на умовах визначених Договором про іпотечний кредит; іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з Договору про іпотечний кредит, передала, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених Договором, вищевказану квартиру. Позивачка зазначає, що при підписанні Договору про іпотечний кредит MKMOGI від 08.04.2008 банківський працівник надала їй для ознайомлення Повідомлення без номера та без дати про відступлення прав вимог Державній іпотечній установі за її Договором. Пояснює, що 08.08.2008 нею було підписано Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №MKMOGI від 08.04.2008, за умовами якої кредитний залишок за договором про іпотечний кредит від 08.04.2008, який станом на 08.08.2008 складав 151618, 65 грн., було переведено у долари США, а саме у суму 32676,43 долари США. Позивачка повідомляє, що у зв`язку зі зростанням курсу долара США по відношенню до гривні, у неї виникли труднощі із погашенням кредиту в іноземній валюті. 19.06.2017 позивачка дізналася, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32323390 від 10.11.2016 18:43:09, приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна зареєструвала право власності на її квартиру. Означене рішення приватного нотаріуса позивака вважає незаконним, так як окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя вона з жодною юридичною особою не укладала, жодних письмових вимог від банку про усунення порушення зобов`язання вона не отримувала, вищевказана квартира підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, загальна площа не перевищує 140 кв.м.

Ухвалами суду від 11.06.2022 здійснено заміну первісного відповідача - приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойку Надію Михайлівну на належного - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ №14360570», адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), а також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойку Надію Михайлівну (місцезнаходження за адресою 90500, Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Незалежності, 43).

В судовому засіданні представник позивачки збільшені позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» просила відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому 15.01.2020 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, за якими останній просить відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на постанову ВС у складі Об`єднаної палати КЦС від 09.12.2019 у справі №464/8589/15-ц, оскільки ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, врахувавши позицію сторін, суд приходить до наступного висновку.

08.04.2008 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №MKMOGI.

За умовами п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 зазначеного Договору Банк зобов`язався надати позивачу на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 152000 гривень, а позивач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 152000 гривень, сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у п.п. 1.1., 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.4, 4.1, 5.2, 5.3.3, 5.3.12, 6.3, 6.5, а також у Додатку № 1 до цього Договору, а саме: сум Кредиту, відсотків за користування Кредитом, винагород, неустойки, затрат на укладення договорів страхування та договорів забезпечення. Кредит надається строком погашення не пізніше 08-04-2028 на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу № 647 від 08.04.2008 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно з п. 1.5 Договору погашення платежів за Кредитом здійснюється Позичальником, виключно у національній валюті Україні - гривні. Відповідно до п. 8.1, 8.2 кредитного договору позичальника проінформовано та він згоден, що право вимоги за цим договором про іпотечний кредит можуть бути передані у заставу або відступлені Державній іпотечній установі або іншим особам (у т.ч. і Приватбанку). Позичальника проінформовано та він згоден, що його зобов`язання за цим договором можуть бути приєднані до консолідованого іпотечного боргу та іпотека може бути включена до іпотечного пулу у відповідності до вимог чинного законодавства.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між тими самими сторонами був укладений 08.04.2008 іпотечний договір № MKMOGI та посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського МНО Капітулою Г.Д. за реєстровим №648 від 08.04.2008.

За умовами п. 1.1 цього Договору ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання Зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передала, а банк прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 1-кімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 32,90 кв.м., житловою площею 15,80 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний № 11868888. У п. 1.2 зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2008 №647, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського МНО Капітулою Г.Д.

08.08.2008 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору про іпотечний кредит №MKMOGI від 08.04.2008, за якою сторони домовилися викласти договір про іпотечний кредит №MKMOGI від 08.04.2008 у новій редакції.

За умовами п. 2.1.1. цієї додаткової угоди банк зобов`язався надати Кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 8.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. даного Договору.

Відповідно до п. 8.1 банк зобов`язався надати позивачеві кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 08.08.2008 по 08.04.2028 включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 32676,43 доларів США на наступні цілі: на поліпшення житлових умов, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0 (нуль) % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3 (три) % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 7.2. даного Договору. Станом на 08.08.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит № MKMOGI від 08.04.2008 складає 151618,65 гривень, що еквівалентно 32676,43 доларів США.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка 89886221 від 19.06.2017) приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32323390 від 10.11.2016 18:43:09 вчинила запис про право власності 17389240 від 30.11.2016, за яким зареєструвала право приватної власності за ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, , країна реєстрації Україна, адреса Україна, місто Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50.

Підставою виникнення права власності зазначено Договір іпотеки, серія та номер 648, виданий 08.04.2008, видавник: ПН Ужгородського МНО Капітула Г.Д.; повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2016, видавник ПАТ КБ ПриватБанк; повідомлення, серія та номер: 30.01.0.0./2-9J9, виданий 01.09.2016, видавник ПАТ КБ ПриватБанк.

Про іпотеку

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічні шляхи звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені й у розглядуваному іпотечному договорі, де у п. 2.1.5. зазначено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань, а також в інших випадках, передбаченим цим Договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством. Звернення стягнення за цим Договром здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса та за рішенням суду.

Згідно зі статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

В розглядуваному іпотечному договорі розділом 4 передбачене «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя», за яким у п. 4.1 визначено, що іпотеко держатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки серед іншого у випадках, передбачених п. 5.2.4 Договору про іпотечний кредит.

Означеним пунктом договору визначено, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання будь-яких зобов`язань за цим договором або іпотечним договором, в числі, але не виключно: прострочення сплати чергового платежу, погіршення фінансового стану позичальника тощо, шляхом направлення повідомлення з зазначенням дати про дострокове розірвання Договору.

Пунктом 4.3 іпотечного договору вказано, що такий є застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, яке надає право іпотеко держателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підстав цього договору, шляхом зокрема прийняття предмета іпотеки у власність, в порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Зазначено, що це застереження визнається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

У відповідності до Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 № 1127, а саме пункту 61 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотеко держателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Верховним судом України у справі №21-1458а16 (постанова від 11.04.2017) зроблено висновок, за яким документами, передбаченими у п. 61 Порядку, можуть бути: повідомлення про вручення цінного листа із вимогою та правильно зазначеною адресою іпотекодавця та фіскальний чек про оплату поштових послуг за направлення цього повідомлення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка серед іншого стверджує, що від банку не отримувала вимоги про усунення порушень, які б дали підстави для звернення до державного реєстратора для перереєстрації, належної їй квартири.

Ухвалою суду від 11.06.2021 постановлено витребувати у приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойки Надії Михайлівни (місцезнаходження за адресою 90500, Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Незалежності, 43) належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 32323390 від 10.11.2016 18:43:09 за ПАТ КБ ПРИВАТБАНК країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №17389240 про реєстрацію речового права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

В судовому засіданні від 11.10.2021 представник позивачки надала суду лист Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ), з якого вбачається, що приватну нотаріальну діяльність Стойки Н.М. як приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу припинено, а документи нотаріального діловодства та архів останньої передано на зберігання до Закарпатського обласного державного нотаріального архіву. При цьому зазначено, що наразі Стойка Н.М. здійснює нотаріальну діяльність по Ужгородському міському нотаріальному округу за адресою м. Ужгород, проспект Свободи, 37, офіс 24.

11.10.2021 судом постановлено ухвалу, якою витребувано у Закарпатського обласного державного нотаріального архіву (88000, м. Ужгород, вул. Ю. Гойди, 8) належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойкою Надією Михайлівною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 32323390 від 10.11.2016 18:43:09 за ПАТ КБ ПРИВАТБАНК країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №17389240 про реєстрацію речового права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

08.11.2021 на адресу суду надійшов лист від Закарпатського обласного державного нотаріального архіву, за яким у справах нотаріального архіву витребувані документи не виявлено.

Ухвалою суду від 16.11.2021 явку третьої особи приватного нотаріуса Стойки Н.М. визнано обов`язковою. Ухвалу скеровано на адресу 88000, м. Ужгород, пр. Свободи, 37, офіс 24, однак поштове відправлення було повернуто до суду із зазначення, що адресат за вказаною адресою не значиться.

Відповідальним працівником суду було здійснено телефонний дзвінок до Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) з метою уточнення коректності адреси нотаріальної діяльності, здійснюваної ОСОБА_4 , на що було отримано позитивну відповідь.

Відповідно до частини 1 статті 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відтак, враховуючи те, що судом неодноразово вчинялися заходи, спрямовані на отримання документів, на підставі яких приватним нотаріусом було прийняте оскаржуване рішення та внесено оскаржуваний запис, однак такі залишені без задоволення, суд, керуючись ч. 10 ст. 84 ЦПК України, вважає доведеною обставину, заявлену позивачкою, щодо неотримання письмової вимоги банку як іпотекодержателя про усунення порушень.

Більш того, як зазначалося вище та вбачається з інформаційної довідки, підставою для виникнення права власності банку на предмет іпотеки є серед іншого повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2016, видавник ПАТ КБ ПриватБанк; повідомлення, серія та номер: 30.01.0.0./2-9J9, виданий 01.09.2016, видавник ПАТ КБ ПриватБанк.

Не зважаючи на те, що видавником означених документів є відповідач, копії цих документів в обґрунтування правомірності прийнятого приватним нотаріусом рішення суду не надано.

Тож, враховуючи наведене, суд вважає, що прийняття приватним нотаріусом Стойкою Н.М. рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповідачем здійснене з порушенням вимог пункту 61 Порядку, оскільки реєстрація проводилася при відсутності копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, а також документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотеко держателя. Протилежного стороною відповідача не надано.

Про мораторій

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (чинного на момент звернення стягнення на предмет іпотеки)введено тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Підпунктом 1 пункту 1 визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

За твердженням представника відповідача, висловленому у поясненнях від 15.01.2020, положення означеного Закону не поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), про що зроблено відповідний висновок ВС у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 09.12.2019 у справі №464/8589/15-ц.

Однак суд не погоджується з вказаним твердженням сторони відповідача, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) відступила від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 4648589/15-ц (провадження № 61-10874сво18), стосовно того, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідним застереженням в іпотечному договорі), який передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, як і передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника), оскільки таке право виникло на підставі договору (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем.

В розглядуваному випадку предмет іпотеки на час вчинення приватним нотаріусом оскаржуваних реєстраційних дій підпадав під дію вказаного Законом, оскільки загальна площа квартири за адресою АДРЕСА_1 становить 32.9 кв.м.; вказаний об`єкт житлової нерухомості використовується позивачкою як місце постійного проживання; житло придбане за кредитні кошти, надані банком для споживчої цілі - придбання позивачкою у власність окремої квартири з метою постійного проживання у такій; кредитні кошти за Договором про іпотечний кредит № MKMOGI від 08.04.2008 надавалися позивачці у національній валюті українська гривня, одна шляхом укладення додаткової угоди від 08.08.2008 залишок заборгованості по вказаному кредиту було переведено в долари США.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 643/18202/18 (провадження № 61-617св21) зазначено, що «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору. З огляду на викладене, предмет іпотеки, а саме нерухоме житлове майно, яке використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, не може бути примусово стягнуто на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за банком як забезпечення виконання позичальником/майновим поручителем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20). Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а.

Отже, у державного реєстратора, яким у розглядуваній справі виступає приватний нотаріус Стойка Н.М., були наявні підстави для відмови у проведенні реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження в договорі, так як на той час діяв мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця.

З огляду на вищевказане, суд вважає наявними правові підстави для задоволення вимоги позивачки про скасування рішення приватного нотаріуса Стойки Н.В. про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповідачем.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №756/13679/16-ц, виклавши відповідну позицію у постанові від 18.02.2021.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи вказані законодавчі зміни, приймаючи до уваги практику Верховного Суду, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту скасування запису, наразі є неналежним способом захисту, оскільки не призведе до відновлення порушеного права такої, а також не узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за яким відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Натомість, враховуючи, що рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі підлягає скасуванню на підставі цього рішення, суд приходить до висновку про необхідність припинення такого права власності в порядку, регламентованому ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому суд не вбачає необхідності у визнання права приватної власності квартиру АДРЕСА_2 за позивачкою, так як належність такої останній підтверджується п. 1.2 іпотечного договору, де зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2008 №647, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського МНО Капітулою Г.Д.

Щодо вимоги позивачки про визнання дій приватного нотаріуса як державного реєстратора незаконними, то така на думку суду до задоволення не підлягає з ряду причин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Спір про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на квартиру особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж нерухомого майна. Оскарження рішення державного реєстратора безпосередньо пов`язане із захистом позивачем його права у спорі щодо квартири з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора за нею такого ж права на квартиру.

Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як зазначалося вище ухвалами суду від 11.06.2022 здійснено заміну первісного відповідача - приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойку Надію Михайлівну на належного - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк, а також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойку Надію Михайлівну.

Означена вимога була пред`явлена до приватного нотаріуса як до відповідача, однак після здійснення заміни такого на належного, розгляд такої є недоцільним.

Більш того задоволення такої вимоги, навіть за наявності для того відповідних правових підстав, у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права позивачки.

В силу частин 1-2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених судом обставин справи, розглядувані позовні вимоги (в редакції від 15.01.2020) підлягають до часткового задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 247, 274, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Законом України «Про іпотеку», суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32323390 від 10.11.2016 18:43:09, приватний нотаріус Стойка Надія Михайлівна, Тячівський районний нотаріальний округ, Закарпатська область за ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, , країна реєстрації Україна, адреса Україна, місто Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50.

Припинити право приватної власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , країна реєстрації Україна, адреса Україна, місто Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50 (наразі Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», місцезнаходження за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; юридична адреса м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, код за ) на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101).

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; юридична адреса м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, код за ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов