Справа № 541/3578/21
Номер провадження 2/541/348/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В. за участі секретаря судового засідання Раданович Ю.М., розглянувши в судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2021 року позивачТовариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено Договір позики № -20397 «Проста позика», відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції на укладення електронного договору, що акцептована відповідачем 12.11.2020 р. шляхом підписання електронним підписом відповідача. На виконання умов договору, відповідачу були надані кредитні кошти.

23.06.2020 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, в тому числі й до ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 05.10.2021 у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 25 777,90 грн., з яких: 3 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 20 665,73 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п. 9.7 Договору; 252,17 грн. - інфляційні нарахування. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 25 777,90 грн. та судові витрати.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 11.01.2022 року відкрито провадження у справі та визначено вказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 10.03.2022 року

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. В позовній заяві просив провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином за місцем реєстрації (а. с. 78). 22.02.2022 р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить провести розгляд справи у його відсутність, позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 81).

У відзиві на позовну заяву позивач зазначає, що не підписував письмово з ТОВ «Вердикт Капітал» ніяких фінансових, кредитних договорів та не укладав фінансових та кредитних угод з іншими фінансовими організаціями та банківськими установами, які могли бути попередниками позивача, а останній правонаступником прав та обов`язків по правочинам. Стверджує, що вказаний в позові договір позики № -20397 від 12 листопада 2020 року, що укладений взагалі з іншою фінансовою установою, до нього немає ніякого юридичного відношення, бо він його не підписував. Зазначає, що розрахунки боргу взагалі є суто суб`єктивними, які не відображають факт належності позичальника та хронологію подій з його виною виникнення заборгованості. По договору відступлення позивач не був залучений, як суб`єкт тристоронньої угоди і навіть не поставлений до відома про такі дії, про його права та обов`язки все вирішили без нього. Позивач стверджує про відсутність правових підстав для задоволення позову, так як юридичних відносин із ним не встановлено і не доведено, тому просить суд відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні позову.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та письмові докази, оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Суд встановив, що 12.11.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено Договір позики № -20397 «Проста позика», відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Позичальник зобов`язувався здійснити повернення суми кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 4860,00 грн. шляхом зарахування власних коштів на рахунок товариства не пізніше 02.12.2020 (п. 3.9 договору). Розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у акційний період згідно графіку розрахунків становить 1,95%, у базовий - 3,9 % (а.с. 9-19).

Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції на укладення електронного договору, що акцептована відповідачем 12.11.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача.

При укладенні Кредитного договору сторони керуються ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Згідно п. 9.2. та п. 9.3 розділу 9 вказаного договору, договір позики укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст. 12. Закону України Про електронну комерцію за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договор, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. 9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису.

У розділі 10 договору позики банківський рахунок відповідача зазначено як НОМЕР_1 .

Листом сервісу iPay.ua №2873_10 від 30.09.2021 та квитанцією № 72213997 про сплату послуг через сервіс онлайн платежів iPay.ua підтверджується, що 12.11.2020 о 16:46:26 відбулося зарахування коштів на суму 3500,00 грн., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 72213997, призначення платежу: зачисление 3500,00 грн. на карту НОМЕР_2 (а. с. 29-30).

Разом з тим, суд вважає, що твердження відповідача у своєму відзиві на позовну заяву, що ним не укладався та не підписувався договір позики № -20397 «Проста позика» від 12.11.2020 року спростовуються наступним.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України Про електронну комерцію, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За приписами п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Пунктом 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір позики укладено в електронній формі на умовах оферти на укладення електронного договору позики № -20397 «Проста позика» від 12.11.2020 року, що акцептована відповідачем 12.11.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором (а. с. 18-19).

Таким чином, генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки та укладення договору, проведено вищезазначеним методом на підставі п. 6 і 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 12 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію , ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України.

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 3500 гривень, що підтверджується згаданими квитанцією та листом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Скріпивши договір позики № -20397 «Проста позика» підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у Відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та повернути Кредит та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9.7 Договору передбачено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК УКраїни у розмірі передбаченому п.п. 9.4 цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавцю позичальником засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Згідно п. 9.4 договору позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702,00 проценти річних.

Відповідно до п.2.3 договору, строк користування кредитними коштами складає 20 діб та починається з 12.11.2020 та закінчується по 02.12.2020.

23.06.2020 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 23-06/20 про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ "ФК «Інкасо Фінанс» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , згідно вказаного договору, що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників № 6 від 03.06.2021 до договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 року та реєстром боржників № 6 від 03.06.2021 до договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 року (а.с.29-45).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Судом встановлено, що відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом.

Так, з розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 05.10.2021 у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 25 777,90 грн., з яких: 3 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за аційною відсотковою ставкою; 20 665,73 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п. 9.7 Договору; 252,17 грн. - інфляційні нарахування (а. с. 24-28).

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним вище договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 25 777,90 грн.

У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно копії договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 року

підготовкою справи для звернення до суду займалося адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» і позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капіта» витрачено на професійну правничу допомогу 9000 грн. 00 коп., що підтверджується копією заявки на надання юридичної допомоги № 44 від 24.11.2021 року та копією витягу з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 28.11.2021 року, квитанцією про отримання грошових коштів адвокатським об`єднанням (а. с. 60-69).

Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 24.11.2021 р. (а. с. 1).

Оскільки позов підлягає задоволенню, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути судові витрати: сплачений останнім судовий збір на суму 2270 грн. 00 коп. - за подачу позову та 9000 грн. 00 коп. витрат пов`язаних із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного вище, враховуючи положення ст. 3 Закону України Про електронну комерцію , Статтею 18 Закону України Про електронні довірчі послуги , ст. 526, 527, 629, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором позики № -20397 від 12.11.2020, станом на 05.10.2021 в загальному розмірі 25 777 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, Код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миргород Полтавської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: О. В. Ситник