ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 387/495/21

провадження № 22-ц/4809/381/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,

секретар судового засідання Сорокіна Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Науменко Іван Федорович,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завадське",

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Науменко Іван Федорович, на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року у складі головуючого судді Майстера І. П.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

25.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завадське", в якому просив від 09.01.2018 до договору оренди землі від 28.08.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018; достроково розірвати договір оренди землі від 28.08.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,5879 га, кадастровий номер :02:000:0449, яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ " Завадське" на підставі договору оренди землі від 28.08.2012, терміном на 10 років тобто до 30.11.2022. У зв`язку із необхідністю зміни відсоткової ставки розміру орендної плати сторонами у січні 2018 року укладено додаткову угоду про її зміну з 4% на 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Інших додаткових угод, крім зазначеної, сторони за взаємною згодою не укладали, а тому має місце підміна додаткової угоди в супереч волі позивача. Однак позивачу у квітні 2021 року стало відомо, про те, що кінцевий строк дії речового права за вказаним договором не 30.11.2022, а 30.11.2032. З огляду на те, що волевиявлення на укладення він не мав, вважає, що є підстави для визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та розірвання договору оренди землі.

01.11.2021 представник позивача адвокат Науменко І. Ф. подав уточнення позовних вимог, в яких просив визнати частково недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.08.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018, в частині зазначення у додатковій угоді кінцевого строку дії договору оренди землі цифрами до 2032 року, зазначивши, що договір укладено до 30.11.2022; достроково розірвати договір оренди землі від 28.08.2012, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача адвоката Науменка Івана Федоровича про уточнення позовних вимог та повернуто заяву про уточнення позовних вимог представнику позивача. Роз`яснено стороні позивача право на звернення до суду з відповідними вимогами у загальному порядку шляхом подання іншого позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті вказаної заяви виходив з того, що зі змісту уточненої позовної заяви видно про заявлення нової вимоги про визнання частково недійсною додаткової угоди від 30.11.2012, фактично з іншими підставами щодо визнання частково недійсною додаткової угоди. Підстави позову в уточненій позовній заяві не є такими, що пов`язані із позовними вимогами за раніше поданим позовом та не випливають з них, оскільки у позовній заяві йшлося про підміну тексту додаткової угоди та той, що суперечить волевиявленню позивача. Отже, предмет позову у раніше поданій позовній заяві відрізняється від предмету позову в уточненій позовній заяві стосовно визнання частково недійсної додаткової угоди, що свідчить про зміну предмету та підстав позову.

Суд зазначав, що зі змісту позовної заяви, позивач визначив підстави позовних вимог щодо визнанню недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, виходячи з того, що його волевиявлення на зміну строку оренди до 30.11.2032 не було, тому що позивач не укладав з відповідачем таку додаткову угоду до договору оренди землі від 30.11.2012, фактично здійснено підміну угоди, зміна строку оренди землі до 30.11.2032 вчинена внаслідок односторонніх протиправних дій відповідача. Договір оренди землі від 30.11.2012 підлягає розірванню в судовому порядку на підставі вимог ст.651 ЦК України та ст.32 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач не укладав додаткову угоду про зміну строку оренди. При цьому предметом позову є визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі від 30.11.2012 та розірвання зазначеного договору. Натомість, в уточненні до позовних вимог від 01.11.2021 представник позивача змінює фактичні обставини, на яких ґрунтуються його вимоги і вказує на те, що додаткову угоду до договору оренди землі від 30.11.2012 підписував (наявне волевиявлення), але строк оренди цифрами "до 2032" був самовільно вписаний в текст додаткової угоди. Отже у зв`язку зі зміною підстав позову представник позивача змінив і предмет позову, а саме позивач просить суд визнати спірну додаткову угоду частково недійсною в частині зазначення кінцевого строку дії договору оренди землі цифрами до 2032 року, зазначивши, що договір укладено до 30.11.2022.

Зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що вона доповнена новою позовною вимогою щодо визнання частково недійсною додаткової угоди до договору оренди землі від 30.11.2012, які фактично є предметом розгляду нового позову, а не уточненням позовної заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Боруш А. О. подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали суду та направлення до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Звертаєувагу, що позивач просив: - визнати недійсною додаткову угоду від 09.01.2018 до договору оренди землі від 28.08.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018; - достроково розірвати договір оренди землі від 28.08.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018.

В подальшому, керуючись правом, передбаченим п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не змінюючи підстав та предмету позову, сторона Позивача уточнила позовні вимоги щодо предмету позову, а саме: - визнати частково недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.08.2012, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018, в частині зазначення у додатковій угоді кінцевого строку дії договору оренди землі цифрами до 2032 року, зазначивши, що договір укладено до 30.11.2022; - достроково розірвати договір оренди землі від 28.08.2012, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 за №04918 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22.01.2018.

Зазначає, що позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, при цьому уточнив пункт оспорюваної додаткової угоди (яка є предметом спору), який порушує права та законні інтереси позивача. При цьому, такі уточнення позовних вимог абсолютно не вплинули на суть позову. Не вважаються зміною підстав позову, як доповнення його новими обставинами, при збереженні в ньому первісних обставин, так і зменшення посилань на частину обставини, якими раніше обґрунтовувався позов, якщо при цьому суть позову не змінюється.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Романяк М. Я. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши представника позивача адвоката Боруша А. О., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвоката Романяка М. Я., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з таких підстав.

Порядок проведення підготовчого судового засідання регламентований статтями 189, 196-200, 192, 223 ЦПК України.

Статтею 189 ЦПК встановлено поетапний порядок вирішення питань у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст.197 ЦПК України підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд:

1) оголошує склад суду, а також прізвища, імена та по батькові секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів;

2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді;

3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви;

4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше;

5) може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи;

6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі;

7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше;

8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста;

9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову, про зустрічне забезпечення;

10) вирішує заяви та клопотання учасників справи;

11) направляє судові доручення;

12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення;

13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення;

14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення;

15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті;

16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання;

17) з`ясовує розмір заявлених сторонами судових витрат;

18) вирішує питання про колегіальний розгляд справи;

19) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенці - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді та вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характер правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.11.2021 р. у справі № 405/3360/17 зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, що може мати наслідком обмеження права позивача на доступ до суду як елемента права на справедливий суд.

Позивач має право на уточнення позовних вимог, враховуючи приписи ст. 13, 175, 197 ЦПК України, якими передбачено виключне право позивача на визначення предмета та підстав спору, а також способу захисту порушеного права та інтересу.

Вважаючи, що позивач змінив підстави позову, суд першої інстанції належно не мотивував свого висновку, не звернув увагу на те, що позивач на цій стадії розгляду справи має право додатково вказати на обставини, що є підставами його позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Щодо посилань суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у справі № 910/18389/20 необхідно зазначити, що фактичні обставини цієї справи та справи № 910/18389/20 є різними.

Висновки суду першої інстанції про відмову у прийнятті уточнень позовних вимог з підстав, що представником позивача фактично змінено предмет і підстави позову, є передчасними, не відповідають нормам процесуального права, які регламентують право позивача щодо уточнення своїх позовних вимог на стадії підготовчого провадження.

Ухвала Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому відповідно до вимог ст. ст. 374, 379 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Боруш Андрій Олександрович, задовольнити.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року скасувати, матеріали справи повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко