Справа № 308/2371/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2022 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі : головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Тимко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-
Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 .
30.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.
13.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, яку разом із супровідним листом цього ж дня надіслано у відповідні установи для виконання та боржнику.
Згідно виконавчого документа боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
13.03.2020р. державним виконавцем Кушнір А.І., боржнику ОСОБА_1 та стягувану надіслано рекомендованою кореспонденцією лист про призначення виконання, яким повідомлено сторін виконавчого провадження, що 24.03.2020 р. о 15:00 за адресою АДРЕСА_1 будуть проводитись виконавчі, дії, пов`язані з описом майна боржника та зобов`язано боржника ОСОБА_1 бути присутнім за вказаною адресою та надати доступ державному виконавцю до квартири для проведення виконавчих дій.
Однак, 24.03.2020 року при виході за адресою разом з стягувачем, на неодноразовий стук до дверей, боржник не відчинив, про що було складено відповідний акт.
Після цього державним виконавцем неодноразово були винесені постанови аналогічного змісту та надіслані боржнику, втім жодного разу, зокрема 18.09.2020 року, 14.05.2021 року, 11.02.2022 року, боржник двері не відчиняв, про що були складені відповідні акти.
Приймаючи до уваги що, боржник від виконання виконавчого документа ухиляється, а проведення виконавчих дій пов`язаних з описом належного боржнику майна не можливо без проникнення до вищезазначеної квартири, з метою повного, всебічного та своєчасного виконання виконавчого документу, керуючись ст. 439 ЦПК України, державний виконавець просить суд розглянути подання та винести ухвалу про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2 .
Державний виконавець ОСОБА_2 та представник стягувача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали подання та просили задовольнити таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Заслухвши думку виконавця Кушнір А.І та представника стягувача Мадяр В.М., вивчивши подання та додані до нього докази прийшов до наступного висновку.
В порядку ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову від 30.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.
Згідно з повідомленнями державного виконавця від 13.03.2020 року, 09.09.2020 року, 27.04.2021 року, 01.02.2022 року про призначення виконання адресовані ОСОБА_1 , де було зазначено що 24.03.2020 року о 15 год. 00 хв., 18.09.2020 року о 16 год. 30 хв., 14.05.2021 року о 16 год. 30 хв., 11.02.2022 року о 16 год. 30 хв. відповідно, відбудеться примусове виконання виконавчого документа за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, боржник на дані повідомлення не реагував, про що були складені відповідні акти.
Згідно із частиною 1ст. 439 ЦПК України, якою унормоване вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч. 2ст. 439 ЦПК України).
Таким чином, наведеними нормами закріплено, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, розглядається судом негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження - за участю державного чи приватного виконавця.
Відповідно до п. 4 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Отже, наведені законодавчі норми передбачають можливість примусового проникнення до житла боржника - фізичної особи, при виконанні судових рішень, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла такого боржника. Державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.
При цьому, наведені положення також свідчить про те, що законодавець передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.
При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Суд враховує, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконання рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Обґрунтовуючи необхідність у примусовому проникненні до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 , виконавцем у поданні зазначено про те, що боржник від виконання виконавчого документа ухиляється, а вжиті виконавцем заходи, зокрема при неодноразових виходах за адресою: АДРЕСА_1 виникли перешкоди, зазначене житлове приміщення постійно зачинено, двері державному виконавцю на неодноразові вимоги не відчинено, про що свідчать акти державного виконавця від 26.07.2019 та 18.09.2020 року, 14.05.2021 року, 11.02.2022 року.
Разом з тим, будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу виконавця до житла за вказаною адресою матеріали справи також не містять. Самі по собі акти щодо не допуску виконавця до квартири для проведення виконавчих дій, не можуть свідчать про факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні.
Також, суд звертає увагу, що копії постанов про відкриття виконавчих проваджень не були вручені боржнику, а останній належним чином не викликався до приватного виконавця, матеріали подання не містять повідомлення з підписом боржника про вручення.
За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.18,19,22 Закону України "Про виконавче провадження",ст. 439 ЦПК України, -
У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено та підписано 21.02.2022 року.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул