Справа № 214/1337/22
2-о/214/91/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

неповнолітня особа, в інтересах якої звернулась ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу №214/6884/21 за заявою адвоката Радіонової Наталії Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2022 року до суду з заявою звернулася адвокат Радіонова Наталія Євгеніївна, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису. В своїй заяві адвокат Радіонова Н.Є. просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 яким: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою фактичного проживання(тимчасового розміщення дитини): АДРЕСА_1 , строком на шість місяців; заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, лікування, інших місць частого відвідування постраждалою особою- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців; обмежити спілкування з постраждалою дитиною - неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців.

Заява вмотивована тим, що 19.12.2021 року зацікавлена особа 1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання у Індустріальному районі м. Харкова, разом із неповнолітньою донькою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_2 , безпідставно, на підґрунті раптово виниклої агресії та неприязні, в черговий раз почав дорікати доньці - ОСОБА_6 , невдоволення її поведінкою. Після того, як дитина через біль у животі, не змогла піднятися з ліжка на вимогу батька, почав лаятися на неї, нецензурно висловлюватися на її адресу, після чого почав штовхати її з ліжка, стягувати та бити, тягати за волосся, чим принизив, завдав фізичного болю та дуже налякав дитину, та вчинив психологічне та фізичне домашнє насильство щодо неї.

До того ж, після смерті матері дитини - ОСОБА_7 , яка після тяжкої онкологічної хвороби померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітній ОСОБА_2 були призначені виплати по втраті годувальника, однак дані виплати батько витрачає на власний розсуд та власні потреби, та взагалі вже тривалий час не працює. Забезпеченням доньки необхідним сезонним одягом, належним харчуванням, можливостями розвитку її як особистості, а саме відвідування гуртків, репетиторів, зацікавлена особа 1 взагалі не переймається, чим також чинить економічне домашнє насильство щодо власної неповнолітньої доньки.

Щоб дитина не ходила в брудному одязі, з якого вже виросла, та мала змогу гарно навчатися та розвиватися як особистість, всі витрати на забезпечення базових матеріальних та інтелектуальних потреб дитини повністю взяли на себе її рідні бабуся та дідусь, які оплачують гуртки, репетиторів, турбуються за навчальну успішність онуки, забираючи її до себе на літні канікули - повністю одягають та обувають дитину. Батько на прохання доньки щодо придбання найнеобхідніших їй речей - взагалі не реагує, і самовільно одноосібно користується тими коштами, які держава призначила осиротілій дитині після втрати її ватері - годувальника, витрачаючи їх тільки на свої потреби та забаганки.

Після події, яка сталася 19.12.2021 року, не витримавши чергового побиття та приниження, дитина - неповнолітня ОСОБА_2 , самостійно звернулася до поліції - подавши заяву до Відділу №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області, про те, що її б`є батько та вона побоюється за своє життя. У результаті негайно проведеної роботи співробітниками поліції у відношенні батька було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а дитину на підставі акту органу внутрішніх справ України, у день звернення, тобто 19.12.2021 р., було госпіталізовано до КНЗ «Міська клінічна дитяча лікарня N16» Харківської міської ради, з метою обстеження стану здоров`я.

21.12.2021 року до ССД по Індустріальному району м. Харкова, від Відділу №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення щодо даного самозвернення дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ССД по Індустріальному району було організовано вихід групи негайного реагування на повідомлення стосовно жорстокого поводження з дітьми за місцем мешкання дитини для проведення відповідної роботи. Батька дитини - заінтересованої особи - 1 за фактичною адресою мешкання не виявилось. В телефонному режимі він повідомив, що вже знаходиться у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в якому має зареєстроване місце проживання та буде мешкати.

Згідно з відповіддю від 21.01.2022 р. вих.№51-153-22 за підписом заступника керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова Юрія Алекаєва, на звернення адвоката Шевченко О.С., повідомлено, що від Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021 р. за ст.126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_6 (копія листа додається).

Так, як дитина має реєстрацію на території міста Кривий Ріг, вона була переведена на подальше медичне обстеження та лікування до медичного закладу м. Кривого Рогу - КНП МДКЛ №16.

Під час перебування дитини у місті Кривому Розі в лікарні, батько її станом та перебуванням у лікарні не опікувався. Неповнолітня ОСОБА_8 до сих пір боїться, що батько може знову забрати її до міста Харкова, де знов розпочне виховувати її через лупцювання та ображати її повсякчас, тому взагалі не бажає в подальшому проживати з ним та навіть спілкуватися. З метою захисту неповнолітньої онуки та забезпечення найкращих інтересів дитини на подальше безпечне зростання та повагу до неї, бабуся дівчинки - заінтересована особа 3 - ОСОБА_9 звернулася спочатку до ССД по Індустріальному району м. Харкова, за попереднім місцем проживання дитини, а тепер й до Саксаганської районної служби у справах дітей, з питання тимчасового влаштування дитини до її родини.

Згідно з Наказом №13 виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15.02.2022 р. про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, неповнолітню ОСОБА_2 тимчасово влаштовано в сім`ю рідних бабусі - ОСОБА_9 та дідуся - ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні, за фактом вчинення домашнього насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_3 не обирались.

Від 14.02.2022 року, згідно з публічним Реєстром судових справ, у Орджонікідзевському районному суді м. Харкова зареєстровано адміністративне провадження щодо заінтересованої особи ОСОБА_3 , номер провадження №644/1176/22, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Так, у неповнолітньої ОСОБА_2 наявний стійкий острах, що заінтересована особа ОСОБА_3 продовжить й надалі вчиняти щодо неї домашнє насильство фізичної, психологічної та економічної форми, як методи власного виховання. Наразі, вона потребує психологічної підтримки та захисту від протиправних дій батька. У зв`язку з тим, що вона неодноразово зазнавала приниження, застосування фізичних покарань та залякування зі сторони свого батька, в неї досі спостерігаються негативні наслідки, зокрема: вона боїться лишатися наодинці вдома, без присутності бабусі чи дідуся, через страх, що за адресою їх проживання, коли вони будуть відсутні, прийде заінтересована особа ОСОБА_3 , поб`є її та силою вивезе знову до Харкова, де в неї не має рідних і ніхто не зможе її більше захистити та допомогти, вона стала знервована та замкнена в собі, часто плаче, важко іде на контакт з іншими однолітками.

І ці страхи неповнолітньої ОСОБА_10 є не безпідставними. Так, починаючи з 20-00 години 20.02.2022 року, заінтересована особа ОСОБА_3 , почав телефонувати та писати повідомлення заінтересованій особі - 3 - ОСОБА_4 , дідусю ОСОБА_8 , з вимогами негайно повернути ОСОБА_8 йому, погрожуючи тим, що якщо вони із бабусею добровільно не видадуть дитину, то він подасть заяву до поліції, що вони її викрали і їм буде дуже багато проблем. На роз`яснення про те, що дитина після потерпання від його протиправних дій нині розміщена в їх родині, ОСОБА_3 не зважав та наполягав на своєму. Переймаючись не через дитину або її стан, а саме хвилюючись, що через вилучення в нього дитини він нині може втратити доступ до коштів, які призначені дитині по втраті годувальника, за рахунок яких він взагалі існує і якими одноосібно користується, ОСОБА_3 - звернувся до поліції, здійснивши недостовірне повідомлення про начебто викрадення дідусем та бабусею дитини та утримування її у себе. В наслідок чого, за адресою тимчасового розміщення дитини прибув екіпаж поліції, представник служби у справах дітей, що дуже налякало неповнолітню ОСОБА_2 , яка перелякавшись, що її віддадуть батьку плакала потім всю ніч та не могла заспокоїтись навіть у присутності поліцейських та рідних. На зауваження про те, що нині щодо нього розглядається адміністративний матеріал щодо вчинення домашнього насильства проти дитини та відкрито кримінальне провадження, ОСОБА_3 висловлює думку, що то все для нього нічого не буде і дитину він поверне собі будь - що. Вся ця, травмуюча дитину ситуація тривала 20.02.2022 р. до 22:00 години вечора, після чого ОСОБА_8 вже до ранку не змогла заснути.

Отже, існують реальні ризики подальшого переслідування та залякування неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_2 , з метою впливу на її покази та можливого уникнення кримінальної відповідальності кривдником за вчинене кримінальне правопорушення, також можна стверджувати що існують реальні ризики та загрози для психологічного та фізичного здоров`я даної дитини, і подальше контактування та спільне проживання разом із ОСОБА_3 може призвести до непоправних наслідків та може становити небезпеку для життя потерпілої.

Своєю поведінкою та діями ОСОБА_3 , перетворив умови проживання у квартирі для неповнолітньої ОСОБА_2 на нестерпні та небезпечні.

Вказане стало підставою для звернення до суду з заявою.

В судовому засіданні заявник та неповнолітня ОСОБА_2 заяву підтримали за викладених у ній обставин, просили задовольнити.

Заінтересована особа: ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву про обмежувальний припис в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник заінтересована особи - служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити судове засідання за їх відсутності у зв`язку з виробничою необхідністю. Додатково повідомляють суд, що до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради надійшло повідомлення від служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в якому зазначено, що неповнолітня ОСОБА_2 , особисто звернулася до Харківського районного управління поліції № І ГУПГІ в Харківській області із заявою про те, що її б`є батько. Неповнолітня ОСОБА_11 разом з батьком проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

За інформацією служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у відношенні гр. ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАІІ. Дитина на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку була тимчасово влаштована до комунального некомерційного закладу «Міська клінічна лікарня № 16» Харківської міської ради.

31.01.2022 неповнолітня ОСОБА_11 була переведена до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня 4» Криворізької міської ради.

У пакеті документів надісланих службою у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради міститься лист відділу поліції №2 ХРУП ГУНП в Харківській області про те, що в провадженні слідчого знаходиться кримінальне провадження №ї 0001523 за фактом домашнього насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст.126-1 КК України. 04.02.2022 року неповнолітня ОСОБА_11 під час спілкування з спеціалістом служби у справах дітей виконкому районної у місті ради, спеціалістом департаменту освіти і науки Криворізької міської ради та представником Криворізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у своїх письмових поясненнях зазначила, що батько з нею не спілкується та не намагається налагодити відносини» не відвідує її в лікарні.

Дитина хоче проживати з батьками її померлої матері, гр. ОСОБА_9 , 1948 року народження, гр. ОСОБА_4 , 1947 року народження, і категорично заперечує проти проживання разом з батьком.

ОСОБА_3 „ батько неповнолітньої ОСОБА_10 , звернувся до служби у справах дітей з письмовою заявою про повернення йому на виховання доньки та письмово зобов`язався надати документи, які підтверджують наявність доходу, довідки від лікарів нарколога та психіатра про не перебування па обліку та акт обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Крім того, ОСОБА_3 у письмовій формі просив залучити до роботи з його донькою психолога га психіатра та надав відповідну згоду.

Неповнолітній ОСОБА_10 консультантом комунального закладу «Центр професійного розвитку педагогічних працівників» Криворізької міської ради було проведено психологічну консультацію та діагностування за результатами якого було зроблено висновок про наявність у дитини у стосунках з батьком глибокої психологічної травми. Рідний дім викликає страх та небезпеку, через відсутність у ньому порозуміння та комфорту.

Крім того вищезазначеним фахівцем були надані рекомендації, а саме: дитина потребує повноцінного захисту від близьких їй людей, їх любові, турботи, спокою, гармонії та домашнього вогнища у якого збирається сім`я.

Заява гр. ОСОБА_3 розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та прийнято рішення про недоцільність повернення неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виховання батькові гр. ОСОБА_3 та доцільно на період налагодження взаємовідносин між батьком та донькою тимчасово влаштувати зазначену дитину в сім`ю рідних бабусі, гр. ОСОБА_9 та дідуся, гр. ОСОБА_4 .

Враховуючи вищезазначене при вирішенні справи по суті просять враховувати якнайкращі інтереси дитини.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про обмежувальний припис та зазначив, що обставин викладені в заяві не відповідають дійсності.

Представник заінтересованої особи Нечаєв А.В., в інтересах ОСОБА_3 , надав судовому засіданні заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, згідно з якими ввечері 21.02.2022 р. ОСОБА_3 дізнався про факт подання заяви про видачу обмежувального припису стосовно нього та вважає дану заяву необґрунтованою, неправдивою та такою, що має бути залишена без задоволення, виходячи із наступного.

Після смерті дружини ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 мешкала разом із батьком у м. Харків.

ОСОБА_3 створив усіх належні умови для належного виховання, харчування та утримання ОСОБА_2 , забезпечуючи її усім необхідним для життя, навчання та розвитку. Саме ОСОБА_3 придбав весь одяг ОСОБА_2 , забезпечував усі її матеріальні та інтелектуальні потреби, включаючи витрати по додатковому навчанні у позашкільних гуртках

Проте, ОСОБА_3 вважає, коли ОСОБА_2 виповнилось 12 років, на неї почали шкідливо впливати соціальні мережі інтернету. До того ж, бабусь та дідусь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , почали налаштовувати ОСОБА_2 проти її батька, крім того пересилаючи їй на банківську картку чисельні обсяги грошових коштів, через що ОСОБА_2 нанесла собі шкоду, купляючи собі шкідливу їжу з фастфудів.

При цьому, ОСОБА_3 завжди намагався виховувати ОСОБА_12 розмовами, поясненнями та виключно добрими словами.

Проте, із невідомих підстав, 19.12.2021 р. ОСОБА_2 написала завідомо неправдиву заяву до Відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області про те, що ОСОБА_3 систематично вживає до неї домашнє насилля.

В той же вечір ОСОБА_3 надав до відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківскій області письмові пояснення у приміщення даного органу, в якому пояснив, про безпідставність та неправдивість звинувачень ОСОБА_2 .

Після обслідування у КНЗ «Міська дитяча лікарня №16» Харківської міської ради, ОСОБА_2 була переведена на обслідування до Криворізької міської дитячої лікарні № 4 м. Кривого Рогу. При цьому, ОСОБА_3 постійно намагався поговорити із ОСОБА_2 , проте вона завжди відмовлялась вийти до нього із лікарні.

20.02.2022 р. ОСОБА_3 дізнався у Криворізькій міській дитячій лікарні № 4, що ОСОБА_2 була забрана невідомими особами, що представились як бабусь та дідусь ОСОБА_2 .

Вирішивши, що його дочку було викрадено, ОСОБА_3 звернувся до органів поліції, оскільки не довіряє ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , із якими має дуже погані відносини.

Саме у відділенні поліції № 4 ОСОБА_3 дізнався про існування рішення комісії з питань захисту дитини № 24 від 15.02.2022 р., сам текст якого ним не було отримано через неповідомлення про наявність такого рішення з боку комісії з питань захисту дитини Саксаганського виконкому м. Кривого Рогу.

ОСОБА_3 стверджує про неправдивість стверджень спірної заяви щодо домашнього насилля із його боку до ОСОБА_12 , оскільки він ніколи не припускався до неї будь-якого насилля в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Жодних доказів стосовно того, що ОСОБА_3 є кривдником ОСОБА_2 , до спірної заяви не додано - в кримінальному провадженні №0001523 ОСОБА_3 був допитаний як свідок, а в адміністративному провадженні № 644/1176/22 (адміністративний протокол за яким складався без присутності ОСОБА_3 ) лише призначена дата судового засідання на 10.03.2022 р., отже - ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано не було.

Також, батько ОСОБА_3 не може бути визнаний кривдником, оскільки в його діях відсутні протиправні дії щодо ОСОБА_2 , лише дії які породжують батьківський обов`язок виховувати та бачити свою дитину.

При цьому, ОСОБА_3 просить суд звернути увагу, що звернення заявника до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства, без надання інших доказів вчинення останнім таких протиправних дій, не можуть бути достатнім доказом для видання обмежувального примусу за правилами глави 13 розділу IV ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, вбачається відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6, 7).

Відповідно до листа служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вих.№02-22/124/22 від 17.01.2022 року, на запит ОСОБА_14 надана інформація про те, що у відношенні гр. ОСОБА_15 складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАІІ. Дитина на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку була тимчасово влаштована до комунального некомерційного закладу «Міська клінічна лікарня № 16» Харківської міської ради. Крім того, Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021р. за ст. 126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_6 (а.с.8, 9).

Згідно з відповіддю від 21.01.2022 р. вих.№51-153-22 за підписом заступника керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова Юрія Алекаєва, на звернення адвоката Шевченко О.С., повідомлено, що від Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021р. за ст. 126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_16 (а.с.10).

У відповідності до скріншоту з публічного сайту Судова влада України публічному у Орджонікідзевському районному суді м. Харкова зареєстровано адміністративне провадження №644/1176/22 щодо ОСОБА_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. 14.02.2022 року призначено склад суду (а.с.11).

Згідно з Наказом №13 від 15.02.2022 року начальника у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, вирішено тимчасово влаштувати неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім`ю рідної баби гр. ОСОБА_9 , 1948 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , на період налагодження взаємовідносин між батьком, г. ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до характеристики директора Харківської спеціалізованої школи I-III ступенів №155 Вих.№01-48/25 від 12.01.2022 року ОСОБА_17 навчається в ХСШ №155 з 2013 року. Дівчина проживає разом із батьком у неповній сім`ї, мати померла. У школі взята на облік у соціального педагога, як дитина пільгового контингенту.

За час навчання ОСОБА_8 проявила себе, як дисциплінована, працелюбна та уважна учениця. Добре запам`ятовує навчальний матеріал, виявляє логічне та творче мислення. Має здібності до філологічних предметів. Багато читає» цікавиться журналістикою.

До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Була редактором шкільної газети. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Брала участь у шкільних олімпіадах з хімії, української мови та літератури, іноземної мови (англійської). Нагороджена грамотами.

За характером ОСОБА_8 стримана, не конфліктна. Може проявляти такі позитивні якості, як уважність, чуйність, доброта, скромність, самостійність та працелюбність. Але останнім часом дівчина стала більш закритою у спілкуванні з однокласниками та вчителями. Виважено добирає слова та добре міркує перед тим, як сказати щось у голос. На заняттях стала менш уважною, не завжди підготовлена. На перервах постійно спілкується з кимось он-лайн.

Батько дівчини, ОСОБА_3 , не часто відвідує батьківські збори та не цікавиться її успіхами у навчанні. Стосунки із донькою напружені (а.с.34).

Згідно з довідкою за результатами проведеної психологічної діагностики з ОСОБА_18 складений висновок, що у стосунках з батьком, остання має глибоку психологічну травму. Рідний дім викликає страх та небезпеку, через відсутність у ньому порозуміння та психологічного комфорту (а.с.38).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст.19 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.), держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.350-2 ЦПК Україн и, заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п.п.3, 5, 7, 14, 15 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Згідно з ч 2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частинами 3, 4 статті 26 цього Закону зазначає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 16 вищезазначеного закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Реєстр ведеться з метою: 1) захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей; 2) попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі; 3) забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі; 4) надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі; 5) обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі; 6) координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі.

Згідно з Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 психологічного та фізичного насильства щодо доньки, а самі лише твердження заявника є припущенням, які суд не може покласти в основу рішення.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Судом враховано, що протягом більш ніж два місяці ОСОБА_3 не зустрічався з донькою, не підтримував жодних зв`язків, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису заявник надала лише інформацію, що розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021 р. та розглядається справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Однак, звернення заявника до правоохоронних органів та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджують факт вчинення насильства, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України).

Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства ОСОБА_3 щодо доньки, що є необхідною умовою для застосування до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Подібний висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та в постанові 16.08.2021 р. у справі № 361/1110/20.

Судом також враховано, що доказів притягнення ОСОБА_3 до адміністративної або кримінальної відповідальності за насильство в сім`ї не надано, термінового заборонного припису стосовно нього у встановленому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" порядку винесено не було.

Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку психологічного насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства,

Беручи до увагу те, що заявник не довела наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо неповнолітньої дитини і потребу в її захисті в порядку, передбаченому законом, суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 263, 265, 350-1 - 350-6 ЦПК України, ст.ст. 3-5, 76-92, 95, 258-259, 264-265, 272-273, 268, 293-300, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»,суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Радіонової Наталії Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2022 року.

Відомості сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Неповнолітня особа, в інтересах якої звернулась ОСОБА_1 : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 : ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_6 .

Заінтересована особа: служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, адреса: вул. Володимира Великого, буд.32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Ткаченко