_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/735/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,

за участі позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

18.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить:

- Виділити ОСОБА_1 2/5 частини квартир АДРЕСА_1 в натурі у приватну власність окрему однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 34,50 кв.м., житлова 17,3 кв.м. (житлову кімнату 17,3 кв.м.; кухню 8,0 кв.м.; туалет 0,9 кв.м.; ванну 2,4 кв.м.; лоджію 1,4 кв.м., коридор 8,6 кв.м.);

- Виділити в приватну власність в натурі окрему трикімнатну ізольовану квартиру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 по 1/5 частині квартири АДРЕСА_3 , загальну площу 61,2 кв.м. та житлову 36,9 кв.м. (житлові кімнати 12,5 кв.м., 7,1 кв.м., 17,3 кв.м., кухню 8,5 кв.м., туалет 0,9 кв.м., ванну 2,4 кв.м., лоджію 1,3 кв.м., коридор 8,6 кв.м.);

- Передати коридор при вході до квартир АДРЕСА_1 в розмірі 2,3 кв.м. в загальне користування співвласникам квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 28.10.2021 року провадження по справі відкрито.

11.11.2021 року відповідач ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій відповідач позов визнала в повному обсязі.

22.11.2021 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій відповідач позов визнала в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.11.2021 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

13.12.2021 року третя особа ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона спільно з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 мають на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 . Квартира була отримана ще в 1988 році та є квартирою посімейного, спільного заселення, яка складається з двох окремих квартир АДРЕСА_5 . На підставі того, що позивач є головним квартиронаймачем усі комунальні платежі доводиться платити ОСОБА_1 самостійно. Позивач зазначає, що має невелику пенсію та має намір проживати в окремій однокімнатній квартирі АДРЕСА_4 самостійно та проводити платежі тільки за одну квартиру. В добровольному порядку поділити квартири не виходить, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом її прав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував. При цьому будь-яких мотивів не навів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом досліджено Свідоцтво про право власності на житло від 04.09.2017 року, згідно з яким Департамент міського господарства Одеської міської ради посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 дійсно належить на правах приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в рівних частках /а.с.14/.

Відповідно до Договору дарування частини квартири від 07.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко О.О., ОСОБА_6 передала безовлатно у власність, а її бабуся: ОСОБА_1 прийняла, як дарунок, 1/5 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , та яка, у цілому, складається з чотирьох житлових кімнат, загальною житлвоою площею 54,2 кв.м., та підсобних приміщень, загальною площею всієї квартири 98,0 кв.м. /а.с.15-16/.

За Відомостями Департамента надання адміністративних послуг Одеської міської ради №П1-96518-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 /а.с.17/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . У вказаній квартирі позивачу належить 1/5 частка на підставі свідоцтва про право власності та 1/5 частка на підставі нотаріально посвідченого договору дарування.

Верховний Суд у постанові від 12.12.2018 року у справі №442/7505/14-ц зазначив, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядження частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Суд зазначає, що за змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається у іншіх власників, у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

В ході судового розгляду справи стороною позивача не доведено, що 2/5 часткам спільної часткової власності які належать позивачу ОСОБА_1 відповідає квартира АДРЕСА_2 . Позивачем не подано до суду доказів про можливість виділу такої частки та не заявлено клопотань про призначення відповідної судової експертизи. При цьому, судом роз`яснювалось обов`язок надати зазначені належні докази, сторона позивача пояснювала, що питання просте та не потребує висновку спеціаліста, а також у сторони позивача відсутні кошти на проведення будь-яких досліджень.

З цього приводу суд зазначає, що для вирішення питання про можливість виділу частки майна в натурі з спільної часткової власності та питання щодо відповідності розміру частки в спільному майні ідеальній частці в праві спільної часткової власності необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивачем належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами не підтверджено, що квартира АДРЕСА_4 про виділ якої просить ОСОБА_1 відповідає 2/5 частинам в праві спільної часткової власності, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16, 364, 367 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), треті особи: ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_7 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_6 ), про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 01.03.2022 року.

Суддя Васильків О.В.