Провадження № 2/161/183/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Турук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Юбіджи Груп» про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2021 року між нею (Замовником) та відповідачем (Підрядником) був укладений Договір підряду № 22 (далі Договір), за умовами якого Підрядник зобов`язався виконати реконструкцію частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 01.09.2021 року.

Вказує, що на виконання вимог вказаного договору нею було сплачено 217 672, 00 грн. Крім того, 17.08.2021 року між ними було підписано додаткову угоду про збільшення вартості робіт до суми 434 028,00 грн.

Зазначає, що 26.08.2021 року вона звернулась до відповідача з приводу грубого порушення умов Договору та поставила перед ним вимогу про розірвання договору та відшкодування збитків.

Вказує, що вони з відповідачем дійшли згоди, що виконані роботи на суму 146 378, 00 грн. Різницю між отриманими коштами та сумою виконаних робіт, яка становить 71 294, 00 грн. Підрядник зобов`язався перерахувати на рахунок Замовника до 30.09.2021 року.

Однак, станом на день подачі позову свої зобов`язання не виконав.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 72 228,65 грн., з яких: 71 294, 00 грн. сума основного боргу; 293,00 грн. 3% річних; 641,65 грн. інфляційні нарахування.

Ухвалою суду від 26.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача до початку судового засідання подав клопотання в якому вказав, що позов визнає в розмірі 72 228, 65 грн. Просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу..

Судом встановлено, що 29 червня 2021 між позивачкою, як Замовником та ТзОВ «Юбіджи Груп», як Підрядником, було укладено письмовий договір підряду № 22 (а.с.7-11).

Відповідно до п. 1.1 Договору Підрядник зобов`язався виконати реконструкцію частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 01.09.2021 року (а.с. 7-11).

Пунктом 2.2. Договору загальна вартість робіт за цим договором згідно комерційної пропозиції становить 403 959,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на рахунок відповідача було сплачено кошти на загальну суму 217 672, 00 грн. (а.с.14).

17 серпня 2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору підряду №22 від 29.06.2021 року, відповідно до якої внесли зміни до п. 2.2 Договору і виклали його в наступній редакції: «2.2 Загальна вартість робіт за цим Договором становить 434 028,00 гривень».

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 849, 852 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2 ст. 849 ЦК України). За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч. 2 ст. 852 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 26.08.2021 року представником позивача ОСОБА_2 було надіслало на адресу відповідача письмові зауваження (претензію), де зазначались недоліки виконання роботи та порушення умов Договору та поставила перед ним вимогу про розірвання договору та відшкодування збитків.

Судом встановлено, що згідно угоди про розірвання Договору підряду №22 від 29.09.2021 року, сторони дійшли згоди, що виконані роботи на суму 146 378, 00 грн. Різницю між отриманими коштами та сумою виконаних робіт, яка становить 71 294, 00 грн. Підрядник зобов`язався перерахувати на рахунок Замовника до 30.09.2021 року. (а.с. 29-30).

Судом також встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, коштів не повернув.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у зв`язку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних витрат, а також три проценти річних від простроченої суми, які нараховуються на суму.

Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума яку слід стягнути з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за період з жовтня 2021 року по листопад 2021 року інфляційних втрат складає 641,65 грн. та 293,00 грн. 3% річних.

Також суд враховує, що здійснений позивачем розрахунок відповідач не заперечив та документально не спростував.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача становить 72 228 грн. 65 коп., з яких: сума основного боргу - 71 294,00 грн., інфляційні збитки 641,65 грн.; 3% річних 293,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд прийняв заяву відповідача про визнання позову, встановив, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з позивача слід частково стягнути на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Коломейчук О.М. Даний факт підтверджується актом надання послуг до Договору №16-11 про надання правової допомоги від 16.11.2021 року згідно якого розрахунок витрат становить 7 000 грн. та прибутковим касовим ордером б/н від 16 листопада 2021 року (а.с. 19-22).

Однак, на думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд враховує принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвоката та визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом Коломейчуком О.М. документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також враховує те, що представником відповідача було подане вмотивоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідач визнав позовні вимоги позивача повністю та у зв`язку з тим, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 454 грн. на користь позивача та повернути йому з державного бюджету сплачений ним судовий збір в розмірі 454 грн., згідно квитанції № 35737789 від 23.11.2021 року.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 206, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 610, 611, 625, 837, 849-852 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп» в користь ОСОБА_1 заборгованість згідно Договору підряду №22 в розмірі 72 228 (сімдесят дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 65 копійок, з яких: 71 294, 00 грн. сума основного боргу; 293,00 грн. 3% річних; 641,65 грн. інфляційні нарахування

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп» в користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору згідно квитанції № 35737789 від 23.11.2021 року на суму 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп» в користь ОСОБА_1 4 000 (чотири тисячі) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце проживання, АДРЕСА_2 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп», , місце знаходження: м. Луцьк, вул. Рівненська, 76 А, оф. 312.

Рішення в повному обсязі складено 21 лютого 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.