Дата документу 17.02.2022
Справа № 334/9112/21
Провадження № 2/334/1091/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець Хохлов Кирило Костянтинович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Адвокат Габуєв Г.Ю., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2021 року, позивач, через мобільний додаток єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія» дізнався про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження за № 67512143.

У приватного виконавця Хохлова Кирила Костянтиновича перебуває виконавче провадження № 67512143 відкрите 15.11.2021 року, на підставі виконавчого напису № 33172 від 07.10.2021 року, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення із позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен інвест Україна" заборгованості у розмірі 17395,10 грн.

ОСОБА_1 із відповідачем будь яких кредитних договорів не укладав. Лише один раз в 2012 році між позивачем та ВТБ Банком був укладений кредитний договір в простій письмовій формі, який є погашеним. Будь яких інших кредитних договорів із банками або фінансовими установами позивачем не укладалися.

На думку ОСОБА_1 виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус повинен перевірити безспірність заборгованості, нотаріус не врахував, що норми чинного законодавства, які дозволяли вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису, відповідно до Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, а оскільки такого між позивачем та відповідачем не укладено, відсутні й підстави для вчинення виконавчого напису.

В зв`язку з вищевикладеним адвокат Габуєв Г.Ю., який представляє інтереси ОСОБА_1 просить суд, виконавчий напис від 07 жовтня 2021 року № 33172, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, про стягнення із ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен інвест Україна" заборгованості у розмірі 17395,10 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню. А також, стягнути судовий збір.

Позивач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання на його адресу копії ухвали про відкриття провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи, повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п. 3.1. Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2. Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік № 1172).

Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Суд встановив, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису.

В судовому засіданні встановлено, що у листопаді 2021 року, позивач, через мобільний додаток єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія» дізнався про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження за № 67512143.

У приватного виконавця Хохлова Кирила Костянтиновича перебуває виконавче провадження № 67512143 відкрите 15.11.2021 року, на підставі виконавчого напису № 33172 від 07.10.2021 року, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення із позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен інвест Україна" заборгованості у розмірі 17395,10 грн.

ОСОБА_1 із відповідачем будь яких кредитних договорів не укладав.

Таким чином суд встановив, що вимоги ТОВ «Росвен інвест Україна» до ОСОБА_1 , за яким був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц.

З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець Хохлов Кирило Костянтинович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 33172 від 07.10.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, про стягнення із ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованості у розмірі 17395,10 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» , на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 1362 (Одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2022 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.