Провадження № 2/234/777/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М., розглянувши цивільну справу

№234/14285/21, номер провадження №2/234/777/22

за позовом ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_3 ,

про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права на частку

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився

представник позивача: Шейко І.О. (свідоцтво серії ДН №5553 від 31.07.2019 р., ордер АН №1011679 від 01.11.2021 р.)- не з`явилася

відповідач: ОСОБА_3 - не з`явилася

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить припинити право ОСОБА_4 на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; виплатити ОСОБА_4 31510,00 грн з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, що внесені ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.11.2017 року є власником 2/3 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/3 частки даного житлового будинку є відповідач, яка своє право у встановленому законом порядку не зареєструвала. Даним будинком володіла ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті вона залишила заповіт, яким будинок заповідала позивачу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках кожному. Після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_7 відмовилась від своєї частки на користь позивача. ОСОБА_6 належну йому частку не оформив, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті спадкоємцем є його донька ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не отримала свідоцтво про право на спадщину, вона мешкає в м. Харків, жодного разу не була в будинку, в оплаті комунальних послуг учать не приймає.

Відповідач письмові заперечення чи відзив суду не надав.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

31.12.2021 року від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про визнання позову.

22.02.2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

3. Процесуальні дії у справі.

11.11.2021 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права на частку, та призначено підготовче судове засідання.

01.02.2022 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права на частку, та призначено судовий розгляд.

Протокольною ухвалою від 23.02.2022 вирішено питання про розгляд справи за відсутності представника на підставі її заяви.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_5 , та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , вид власності спільна часткова, розмір частки 2/3.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316,317,319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За правиломстатті 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У частинах першій, другій статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 13 Конституції Українизакріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Отже, власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватися правил користування житловими приміщеннями.

Статтею 151 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію.

Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Судом встановлено, що відповідач не проживає в спірному будинку, не цікавиться його станом, також не несе витрат по утриманню належного їй майна, та не використовує частину будинку в інших цілях.

Відповідно до висновку про вартість майна, а саме 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 30,6 кв. м., житловою площею 23,9 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість 1/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 31 510 грн.

Згідно з частиною 2 статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Відповідно достатті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Як вбачається з вищенаведеного, відповідач не зверталась до суду із вимогами про визначення порядку користування житловим приміщенням. Також між сторонами немає домовленостей з цього питання.

Як встановлено судом, відповідач не проживає в спірному будинку, не цікавиться його станом, також не несе витрат по утриманню належного їй майна, та не використовує частину будинку в інших цілях.

Враховуючи, що частка відповідача у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за своїм розміром та вартістю є незначною, між сторонами відсутня домовленість про спільне володіння і користування житловим будинком, відповідач не проживає та не зареєстрована у зазначеному будинку позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість належної відповідачу частки, а тому слід вважати, що втручання у право відповідача на майно за встановлених вище обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає меті дотримання справедливого балансу інтересів обох сторін.

5. Позиція суду.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права на частку.

6. Судові витрати.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права на частку, - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , 31 510,00 (тридцять одна тисяча п`ятсот десять) гривень, які внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду, в якості грошової компенсації за припинення права спільної часткової власності на 1/3 частку в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом перерахування на о/р НОМЕР_3 , АТ КБ «Приват Банк», Київ, Україна.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Представник позивача: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 )

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Краматорського міського суду С. М. Ткачова