Справа № 595/893/21
Провадження № 2/595/11/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2022

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається із Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із Ѕ частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Спадщину після її смерті прийняли, сини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_4 помер. Після його смерті спадщина відкрилася за заповітом, складеним ним 20.10.1990 року. Згідно вказаного заповіту спадкодавець, належну його на праві особистої власності Ѕ частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , заповіт позивачу та відповідачу в рівних частинах. Зазначає, що право на спадкування за законом частини житлового будинку, після смерті матері, яка залишилася неохопленою заповітом (16,68 частки в житловому будинку) належить спадкоємцям першої черги за законом, якими є діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тобто, окрім спадкування за заповітом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на спадкування за законом після смерті їхнього батька ще по 8,34 частки в житловому будинку. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їхні діти, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями як за законом, так і за заповітом, і мають право на спадкування по 50,00 частки у житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Позивач, після смерті батька, спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із ним. Однак, через відсутність документу, який би за життя спадкодавців посвідчував їхнє право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Представник позивача згідно поданої заяви, просить суд розглядати справу у його відсутності. Позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Як вбачається із позовної заяви відповідач, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч.8 ст.130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Бучацький районний суд звернувся до компетентного органу (суду) Російської Федерації з судовим дорученням про надання правової допомоги, з метою вручення відповідачу ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та судову повістку про виклик. Проте, як вбачається із протоколу судового засідання від 15.09.2021 року Кузнецького районного суду Пензенської області, Росія, ОСОБА_2 викликався до суду 10.09.2021 року та 15.09.2021 року, однак відмовився одягати засоби індивідуального захисту (маску), тому був недопущений в приміщення суду. Така поведінка ОСОБА_2 судом розцінена як зловживання правом та перешкоджання здійсненню правосуддя.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про час та дату розгляду справи в суді шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, та шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу, однак відповідач у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини:

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 19.11.1971 року, актовий запис 149.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 вбачається, що батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, у виді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 та їхній батько ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, у виді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Народного суду Бучацького району Тернопільської області від 22.02.1984 року.

Після смерті спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 20 жовтня 1990 року і посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори.

Згідно вказаного заповіту спадкодавець, належну йому на праві особистої власності Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповів позивачу та відповідачу в рівних частинах.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 197 від 28.01.2021 року, виданою Бучацькою міською радою.

Відповідно до довідки № 100/01-24 від 27.02.2021 року, виданої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_4 , до нотконтори не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім`я ОСОБА_1 є неможливим.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,81,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.1220-1223,1233-1236,1261 ЦК України, ст.529,549 ЦК Української РСР, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом та за заповітом, що залишилося після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора