ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9940/21 Номер провадження 22-ц/814/454/22Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

секретаря Гречка Є.В.,

за участі адвоката Бибик В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Знамя» в особі голови комісії з припинення Несвіта Володимира Івановича, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеною вище заявою. Вказувала, що 21 червня 1993 року відділом приватизації житла заводу «Знамя», на підставі розпорядження № 114, було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , згідно якого вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Зазначала, що у вказаному правовстановлюючому документі було неправильно зазначено по-батькові заявника « ОСОБА_6 », замість вірного « ОСОБА_7 ». У зв`язку із зазначеною неточністю у документі у заявника виникли перешкоди у реалізації права власності на майно, у зв`язку з чим просила суд встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документа, як співвласнику квартири.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення оскаржив адвокат Бибик В.А., який дії в інтересах ОСОБА_2 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким заяву задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що чинними нормами не перебачено можливості виправлення помилок у правовстановлюючих документах на житло, а тому єдиним можливим шляхом усунення вказаної неточності є встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 червня 1993 року відділом приватизації житла заводу «Знамя», на підставі розпорядження № 114, було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , згідно якого вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5

Державна реєстрація права власності проведена в ПКП «Інвентаризатор» у реєстрову книгу № 116 за номером 16078 від 21 червня 1993 року.

Згідно даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України у Полтавської області, повне найменування особи заявника ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми.

При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлення факту належності правовстановлюючого документуОСОБА_2 необхідно для виготовлення проекту реконструкції квартири АДРЕСА_1 і проведення будівельних та оздоблювальних робіт, у проведенні яких відмовлено, у зв`язку із наявністю помилки у правовстановлюючому документів.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що надані заявником письмові докази, підтверджують факт того, що у свідоцтві про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 від 21 червня 1993 року було зазначено по батькові заявника « ОСОБА_6 », позаяк у паспорті громадянина України по батькові заявниці зазначено « ОСОБА_7 ».

Враховуючи, що в іншій спосіб захистити порушене право неможливо, апеляційний суд приходить висновку про необхідність встановлення належності правовстановлюючого документа заявнику ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення, ухваливши нове рішення про задоволення заяви і встановлення факту належності правовстановлюючого документуОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Знамя» в особі голови комісії з припинення Несвіта Володимира Івановича, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 від 21 червня 1993 року, виданого відділом приватизації житла заводу «Знамя», на підставі розпорядження № 114 ОСОБА_2 , як співвласнику вказаної квартири.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак