Справа № 466/9898/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторії Мирославівни про визначення розміру часток у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторії Мирославівни про визначення розміру часток у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування, у якій просила ухвалити рішення, яким визначити за ОСОБА_1 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку виділу з майна що є спільною сумісною власністю; визначити за ОСОБА_5 , за її життя, частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини; визначити за ОСОБА_3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку виділу з майна що є спільною сумісною власністю; визначити за ОСОБА_4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку виділу з майна що є спільною сумісною власністю; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Після її смерті позивач прийняла спадщину у зв`язку з проживанням з нею та подала заяву про прийняття спадщини, що була зареєстрована Третьою львівською державною нотаріальною конторою 10.02.2021 за № 1853 з відкриттям спадкової справи № 99/2021. Інших спадкоємців та заповіту немає.

Позивач зазначила, що спадщина мала б складатись з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Проте, відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого виконком Львівської міської ради 25.09.1996, 4/5 частини квартири належить на праві спільної сумісної власності їй, позивачу ОСОБА_1 , відповідачам та її померлій мамі.

Відповідно до листа № 2243/02-14 від 11.08.2021 державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич В. М., для оформлення свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, належну ОСОБА_5 , необхідно визначити її частку та частки інших співвласників із спільної сумісної власності, У зв`язку з тим, що визначити частку в порядку, встановленому ст. 364 ЦК України (клавши відповідний нотаріально посвідчений договір) неможливо, оскільки ОСОБА_5 померла, тому їй рекомендовано звернутися до суду.

В зв`язку з цими обставинами позивач вказала, що не може отримати свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати право власності на частину квартири, що належала мамі, так і на частину квартири, що належить їй згідно вищезгаданого Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, виходячи з принципу рівності прав суб`єктів права спільної сумісної власності, позивач вважає, що частки сторін по справі у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру становлять по 1/5 частині. З врахуванням її права на спадкування за ОСОБА_5 , її додатково має належати ще 1/5 частини квартири.

Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Обґрунтування заперечень відповідача.

08.11.2021 на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_3 , у якому викладені у позовній заяві обставини підтвердила. Вказала, що квартира набута у власність в порядку приватизації, а відтак належить позивачу і належала її покійній матері та належить відповідачам на праві спільної власності. Позивач не може оформити спадщину без виділу часток всіх співвласників, у зв`язку з чим існує необхідність перетворити спільну сумісну власність у спільну часткову. Проти задоволення позову не заперечила, за умови дотримання рівності часток при виділі із спільної власності.

Відповідачем ОСОБА_4 відзив на позовну заяву відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом строк до суду подано не було не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Третьою особою державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори пояснень щодо позову подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гриценко С. І. надали пояснення, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 01.12.2021 на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив.

Третя особа державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, 16.12.2021 на адресу суду надійшов лист за підписом завідувача, у якому просили розгляд справи проводити у відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

У судовому засіданні, поясненнями позивача та його представника, перевіркою їх доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів у справі встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 , виданого 25.09.1996 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 670 від 25.09.1996, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що зроблено актовий запис за № 1136, копія якого долучена до матеріалів справи ( а. с. 5).

Померла ОСОБА_5 являлася матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 28.12.1994, актовий запис № 7805, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 6).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка у квартирі АДРЕСА_1 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернулась до Третьої львівської державної нотаріальної контори, проте листом Третьої львівської державної нотаріальної контори за № 2243/02-14 від 11.08.2021, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/5 частину квартири та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визначення часток у спільній сумісній власності.

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У статті 356 ЦК України зазначається, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

Статтею 372 ЦК України передбачено: майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тому необхідно визначити за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 1/5 ідеальної частки за кожним у праві спільної сумісної власності.

Щодо визначення 1/5 частки за померлою ОСОБА_5 , суд дійшов наступного висновку.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 по справі № 570/997/19 провадження № 61-16257св20, позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Колегія суддів звернула увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Так як дієздатність та правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю, то обраний позивачем спосіб судового захисту про визначення частки за померлою ОСОБА_5 є необґрунтованим та суд роз`яснює, що у такому випадку спадкоємець позивач Морміль не позбавлена можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Однак, однією з вимог позивача ОСОБА_1 є визнання за нею право власності на частку у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Відтак, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути 25 відсотків судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 902,50 грн.

Слід повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 25 відсотків судового збору у розмірі 902,50 грн.

З відповідача ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 1805,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторії Мирославівни про визначення розміру часток у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визначити за ОСОБА_1 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку виділу з майна що є спільною сумісною власністю.

Визначити за ОСОБА_3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку виділу з майна що є спільною сумісною власністю.

Визначити за ОСОБА_4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку виділу з майна що є спільною сумісною власністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частини, набутою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , 25 відсотків судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 902,50 грн. (дев`ятсот дві гривні 50 копійок).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , з державного бюджету 25 відсотків судового збору у розмірі 902,50 грн. (дев`ятсот дві гривні 50 копійок), згідно квитанції № ПН2759379 від 20.10.2021.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір сплачений позивачем за подання заяви в розмірі 1805,00 (одну тисячу вісімсот п`ять гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторія Мирославівна, місцезнаходження: 79019, м. Львів, пр-т В. Чорновола, 39.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 березня 2022 року.

Суддя П. Т. Едер