н/п 2/174/72/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2022 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом, вказуючи, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його дружини ОСОБА_4 , виданого 29.11.2021 року нотаріусом, належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі після отримання її позивачем у особисту приватну власність, залишився зареєстрованим за місцем проживання відповідач ОСОБА_3 , який був родичем покійної дружини позивача (братом). Водночас, відповідач в належній позивачу квартирі не проживає, і взагалі ніколи з часу своєї реєстрації 21.04.2015 року у ній не проживав. Вважає, що відповідач може бути позбавлений судом права користування вказаною квартирою, оскільки членом сім`ї позивача та його покійної дружини ніколи не був, а підставою для позбавлення відповідача права користування належною позивачу квартирою, є перехід права власності на цю квартиру від її колишнього власника (родичами якого є відповідач) до позивача в порядку спадкування за законом.

Перешкодою в розпорядженні позивача своїм майном є реєстрація відповідача в належному позивачу житловому приміщенні всупереч того, що він право користування цим житловим приміщенням втратив після того як померла колишня власниця квартири і право власності на це житло перейшло до позивача. Те, що відповідач самостійно не знімається з реєстрації у належній позивачу квартирі є підставою для позбавлення відповідача в судовому порядку права користування житлом. Знаходженням відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу на праві власності квартирі, порушується право позивача на отримання допомоги (субсидій) від держави.

Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття вказаної особи з зареєстрованого місця проживання за зазначеною адресою та внесення змін до реєстру територіальної громади. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору покласти на позивача.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги та вказані в позові обґрунтування підтримав в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.20) у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Представник третьої особи Сукач Л.О. в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень по суті позовних вимог не має. (а.с. 21)

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, факт належності позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2021 року, яке видане приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Кравченко С.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 1878, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1967 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її чоловік ОСОБА_2 . (а.с. 4)

Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.5)

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 з 21.04.2015 року по теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується копією довідки № 4114 від 21.12.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.6) та інформацією, наданою виконавчим комітетом Вільногірського міської ради Дніпропетровської області від 17.01.2022 року. (а.с. 15)

Актом № 550 від 29.12.2021 року, складеним депутатом Вільногірської міської ради Демчишак Ю.М., в присутності свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зі слів сусідів, встановлено, що ОСОБА_3 дійсно прописаний в квартирі АДРЕСА_1 з 21.04.2015 року, але з дня своєї прописки та до часу складання акту за вказаною адресою не проживає. (а.с. 7)

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістомст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 29.11.2021 року є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій з 21.04.2015 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , останній в квартирі не проживав і не проживає, членом сім`ї позивача не являється і даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування спірним житловим приміщенням, останніми суду не надано, тому ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу ОСОБА_2 , а реєстрація відповідача в квартирі позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні цим житлом, тому позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 , слід визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу, що є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву позивача, який просить судові витрати у справі покласти на нього, тому судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. слід віднести на рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 81, 128, 133, 141, 178, 247, 263- 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 ) визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова