Провадження № 2/344/215/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.; Стефанець Г.Я.; Костишин О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніна Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сімєю; визнання за ОСОБА_1 , як спадкоємця четвертої черги за законом право на спадщину після померлого ОСОБА_3 ,; усунення ОСОБА_2 від права спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , стягнення судових витра

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніна Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сімєю та ведення спільного господарства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 2007 року по 05.03.2018 року; зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 з четвертої черги спадкоємців на першу чергу спадкоємців за законом та надання права на спадкування за померлим разом із відповідачкою; стягнення судових витрат. Обгрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що у вересні 2003 року вона познайомилась з ОСОБА_3 , який запропонував їй доглядати за його перестарілою матір`ю ОСОБА_4 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 . З 2007 року її стосунки з ОСОБА_3 переросли у сімейні і вони почали разом проживати однією сім`єю. Спочатку вони проживали у квартирі позивачки за адресою: АДРЕСА_2 , а потім в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . З 2011 року вони разом проживали по АДРЕСА_4 , де разом вели спільне господарство, як у побуті, так і у спільному бізнесі, добудові та ремонті, меблюванні та обслуговуванні даного будинку, оплаті комунальних послуг. Під час спільного проживання з 2007 року по 05 березня 2018 року, позивачка увесь свій час присвятила ОСОБА_3 , допомогала йому в побуті, його життєдіяльності, в особистому догляді, гігієні, медичному лікуванні, робила перев`язки, уколи, ставила крапельниці, давала медичні препарати, купувала продукти харчування, готувала їжу, прибирала у приміщеннях, прала та прасувала його одяг та інші речі, турбувалась про нього, опікувалась ним всюди, супроводжувала його при обстеженні, консультуванні, та лікуванні у медичних закладах, тощо. Після виходу на пенсію приблизно в 2007 році, будучи у похилому віці, ОСОБА_3 почав хворіти, а в 2011 році стан його здоров`я значно погіршився. З 2016 у ОСОБА_3 значно погіршився зір, катаракта на двох очах, він перебував у надзвичайно важкому стані, не міг самостійно ходити, себе обслуговувати, рідко вставав з ліжка, відчував сильний фізичний біль, безсоння, кашель, задуха від серця, відмовляли руки, ноги, він падав, кричав, поводився неадекватно.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 його сина, ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 значно погіршився психологічний та душевний стан, були напади запаморочення, галюцинації, він був неуважний, розсіяний, марив, забував, втрачав пам`ять, тому все записував у зошит, або просив її записувати. Також говорив сам до себе, та постійно годинами міг розмовляти, сміявся: сам до себе, тикав пальцями в повітря, говорив, що боїться людей, що нікого не хоче бачити. З 2015 року ОСОБА_3 припинив свою комерційну діяльність у веденні особистого бізнесу. А з 09 січня 2018 року ОСОБА_3 взагалі не виходив з дому, де вони разом проживали, а саме: АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 мав тяжкі серцево-судинні захворювання. Піклувалась про ОСОБА_3 виключно позивачка протягом тривалого періоду часу. Протягом тривалого періоду часу члени родини ОСОБА_3 не турбувались про нього, не відвідували його ні вдома, ні в медичних установах, не спілкувались з ним, не допомагали йому ні в лікуванні, ні в побуті, не надавали матеріальну допомогу, моральну підтримку. Для ведення їхнього спільного господарства, ведення бізнесу, проведення ремонтних робіт, вони з ОСОБА_3 використовували спільний бюджет як від ведення бізнесу, так і особисто зароблені гроші. Вона мала особисті гроші від продажу її з сином квартири АДРЕСА_5 , яку продала за 22000 доларів США. Також на ведення спільного господарства та проведення ремонтних робіт в будинку АДРЕСА_4 , вона використовувала особисті кошти, а також кошти своєї матері ОСОБА_6 , які вона заробляла в Іспанії. Також вони разом з ОСОБА_3 користувались спільним грошовим рахунком. На розпорядження даним рахунком ОСОБА_3 особисто видав довіреність на її ім`я. Вона приймала участь у похованні ОСОБА_3 . Ніхто з членів родини, крім неї, не цікавився, не турбувався, не допомагав ОСОБА_3 протягом 10 років. Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яку вона прийняла шляхом подання відповідної заяви від 13.08.2018 року до приватного нотаріуса Івано- Франківського міського округу Мачкур Антоніни Анатоліївни, як спадкоємець четвертої черги за законом. Нотаріусом заведено спадкову справу № 2/2018, а також для оформлення спадкових справ за законом крім заяви про прийняття спадщини, їй необхідно подати документи, які підтверджують родинний зв`язок з померлим. Просить встановити факт проживання однією сімєю та ведення спільного господарства її із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 2007 року по 05.03.2018 року; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 з четвертої черги спадкоємців на першу чергу спадкоємців за законом та надання права на спадкування за померлим разом із відповідачкою ОСОБА_2

06.09.2018 року представник відповідачки подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не наведено жодних доказів того, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані з наявними захворюваннями та систематичність надання йому ОСОБА_1 матеріальної допомоги. Померлий постійно проживав зі своєю законною дружиною ОСОБА_2 , вів з нею спільне господарство, надавав матеріальну підтримку, самостійно займався господарством, сторонньої допомоги не потребував, активно проводив відпочинок, стежив за станом свого здоров`я, підтримував фізичну форму. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.102-108, т.1).

11.02.2019 року позивачка подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з покійним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як спадкоємцем четвертої черги за законом право на спадщину після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та усунути ОСОБА_2 від права па спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 163-166, т.1).

22.10.2020 року представник відповідачки подано відзив на зміну позовних вимог, в яких зазначив, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими які не можуть бути задоволені (а.с.188-190).

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі на підставі поданого відзиву.

Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд установив таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 15, т.1).

Відповідно до довідки про причину смерті, причина смерті ОСОБА_3 - аневризма грудної аорти (а.с.130, т.1).

26.04.2018 року приватним нотаріусом Мачкур А.А. була заведена спадкова справа за №2/208, номер у спадковому реєстрі 62344716 (а.с.16, т.1).

Як вбачається з відповіді Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А., яка надана ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведено спадкову справу №2/2018. Роз`яснено, що для оформлення спадкових прав за законом, необхідно подати документи, які підтверджують родинний зв`язок з померлим (а.с.18, т.1).

06.03.2018 року між ОСОБА_7 та Комунальним підприємством Міська ритуальна служба укладено договір замовлення №1701, по організації та проведення поховання ОСОБА_3 (а.с.132, т.1)

Згідно довідки виданої комунальним підприємством Міська ритуальна служба від 16.08.2018 року за №45, ОСОБА_7 видано свідоцтво про поховання та здійснено поховання гр. ОСОБА_3 на міському кладовищі в АДРЕСА_6 , місце 1 (а.с. 71, 131 т.1).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано місця для поховання під номером АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , біля покійного ОСОБА_5 (а.с.133-134, т.1)

Із довідки Комунального підприємства Муніципальна інвестиційна компанія №02/02/2180 від 20.08.2018 року вбачається, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , разом з ним була зареєстрована дружина ОСОБА_2 , 1948 р.н. (а.с.128, т.1)

Встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1001 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_9 ; земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_9 ; земельна ділянка площею 0,0999 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_10 ; земельна ділянка площею 0,1802 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, с.Вишків; земельна ділянка площею 1,2844 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, с.Вишків; земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с.Драгомирчани; житловий будинок, з господарськими спорудами, об`єкт житлової нерумомості, за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.18-30, т.1).

Також судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 був засновником ТзОВ Емес ЛТД (а.с.31-40, т.1)

Позивачка стверджує, що проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як подружжя, просила його розлучитись з дружиною, але він не хотів розподілу майна, хворів його син ОСОБА_8 , тому домовились жити без шлюбу з 2007 року, разом відпочивали, про що свідчать фотографії. Мали багато планів, допомагала йому у веденні бізнесу за кордоном, покійний радився з нею, а тому оформив на неї довіреність на користування коштами. ОСОБА_3 мав проблеми зі здоров`ям, був неадекватним коли відкривалась шлункова кровотеча, були депресії, проблеми з психікою. Заповітів та договорів дарування не складав, проте хотів переписати дачу на неї, але позивачка не мала на меті отримати гроші.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як подружжя однією сім`єю у квартирі по АДРЕСА_11 разом із сином ОСОБА_10 4-5 років та називав покійного його дядя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 їздили разом відпочивати в Іспанію, ОСОБА_13 . Покійний хворів: мав високий тиск, боліли серце, ноги, суглоби, а ОСОБА_10 натирала та давала знеболюючі. Познайомилась з ОСОБА_3 у 2006- 2007 році на АДРЕСА_11 , у 2015 році переїхали у ОСОБА_14 , у 2018 році ОСОБА_10 була з ОСОБА_15 у лікарні.

Однак, суд вважає, що показання свідка та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В ході розгляду справи встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований у 07.07.1973 року. Шлюб не розривався, не визнавався не дійсним. Покійний ОСОБА_3 був зареєстрований з дружиною по АДРЕСА_12 . 30.05.2016 року придбав будинок у м. Яремче. До смерті ОСОБА_15 був єдиним засновником, партнерів не запрошував, директором Емекс був ОСОБА_16 . 27.02.2017 року у звязку із смертю сина ОСОБА_3 придбав місце для поховання всієї сімї. У квартирі по АДРЕСА_12 є його особисті зимові і літні речі, взуття, знаряддя хоббі, колекції зброї, книжок, дорогого алкоголю. Він не був у безпорадному стані, активно проводив своє дозвілля і життя. ОСОБА_3 був фінансово забезпеченим, до дня смерті отримував житло у якому проживав з дружиною по ОСОБА_17 . Кроків щодо створення іншої сімї покійний не вживав. У ОСОБА_18 був малолітній син 10 років, який не міг проживати у м. Івано-Франківську сам у той час як мати перебувала у м. Яремче. ОСОБА_18 не могла щодня доглядати та водити дитину в школу з м. Яремче до м. Івано-Франківська.

Відповідачка ОСОБА_2 допитана в судовому в якості свідка, повідомила, що одружилась з ОСОБА_3 у 1973 році, у 1974 році народився син ОСОБА_8 . Проживала з покійним чоловіком та сином ОСОБА_8 однією сім`єю та за час шлюбу нажили майно: фото сім`ї, родичів, альбоми з його предками, колекції книг, одяг, взуття(сезонне), колекції марок, монет, вин, старовинної і сучасної зброї, нагороди українські та венгерські, подарунки отримані від друзів, родичів, інструменти. Дім чоловік будував разом з нею, земельна ділянка, « ОСОБА_19 » - сина. У документах, виписках з протоколів медичних установ чоловіка місце реєстрації зазначено АДРЕСА_12 , дані дружини зазначено ОСОБА_2 . З ними жила мати чоловіка сліпа, у ОСОБА_20 доглядала сама. У 2004 році мати зламала ногу, взяли доглядальницю ОСОБА_1 , яка працювала п`ять днів на тиждень, у вихідні доглядала вона та сестра чоловіка. Їхній син жив по АДРЕСА_13 . У 2017 році після смерті сина все перейшло до чоловіка, він мав досвід управління. Чоловік оплачував за все, був платоспроможний. Квартиру сина віддали родичам. У нотаріуса у жовтні переписали документи з сина на чоловіка, була впевнена у своєму чоловікові. Майно зазначене у позові це майно покійного сина. До травми мами завжди їздили на відпочинок з чоловіком, потім їздили по черзі. Син з 2003 2005 роки переніс операції, і у Івано-Франківську і у Києві була з сином у лікарні. Проте, що чоловік попав у лікарню не знала, чоловік не хотів її хвилювати. ОСОБА_21 займався ОСОБА_16 , документи, барсетку ОСОБА_16 передала якась жінка, згодом дізнались що це була ОСОБА_10 . Про ОСОБА_10 до того часу нічого не знала.

Наведені факти підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Свідок ОСОБА_22 підтвердив, що ОСОБА_3 був самодостатнім чоловіком, мав хоббі- сплавлявся на плоту по два тижні, ходив у гори з друзями, компанія чоловіків була стабільна багато років їзили за кордон, зустрічались у свята та по роботі і завжди був з дружиною або сам, іншої жінки не було. Переживав за сина ОСОБА_8 , завжди їхав додому на АДРЕСА_12 , там займався на велодоріжці. ОСОБА_15 був доброю людиною всім допомагав, був безвідказним цим користувались і родина і співробітники. Бізнес вів син, після смерті сина доручив керівництво ОСОБА_23 , той мав досвід роботи у Америці, покійний був ним задоволений. ОСОБА_15 часто обстежувався у клініці Феофанія. Мав проблеми з серцем, на нозі виразка, а тому надавав йому транспорт та його возили на перевязки. Про ОСОБА_24 не чув, не знає, у лікарні була як доглядальниця, якій він платив гроші. Не дозволяв приходити до лікарні ні сестрі, ні дружині, щоб його не жаліли. У м. Яремчі був один ОСОБА_15 іншої жінки не бачив.

Свідок ОСОБА_25 підтвердив, що проживає в м. Яремче, працював у Яремчанській дільниці газової служби. Знає ОСОБА_15 та його сім`ю з 2007 року. Власник ОСОБА_26 запросив його на роботу як завгоспа слідкувати за будівництвом, платив йому зарплату, а ОСОБА_15 приїздив на вихідні відпочивати. Згодом платив ОСОБА_15 , бо ОСОБА_26 закінчив будівництво. Працював у ОСОБА_15 : косив траву, а його покійна дружина доглядала клуби. ОСОБА_10 приїздила 1-2 рази у тиждень і їхала назад, ОСОБА_27 представив її як знайому по роботі. ОСОБА_24 не платила, не керувала, не звітувала. Всі виробничі процеси вів ОСОБА_15 , він давав гроші на комунальні послуги, матеріали. Весь дім обмебльований, сам допомагав заносити спортивний інвентар у підвал. ОСОБА_15 був активний, працював з комп`ютером на терасі, обходив територію, обговорював роботу, ходив у ліс. ОСОБА_15 боліла нога, але не був безпорадний, був матеріально забезпечений. До м. ОСОБА_14 приїздили дружина ОСОБА_15 з сестрою на весні, літом, осінню та його син ОСОБА_8 з друзями. ОСОБА_15 жив по дві неділі, а 1,5 міс. не жив.

Свідок ОСОБА_28 - повідомила, що ОСОБА_15 перебував в ендокренології, викликали дружину, щоб була постійно біля нього, взяли двохмісну палату. У 2007 році захворів ОСОБА_8 позивачка була з сином у лікарні, а ОСОБА_15 був вдома. У 2017 році їхній син помер. Коли захворіла ОСОБА_29 рак щитовидки, ОСОБА_15 домовився про лікування дружини у клініці ОСОБА_30 , цікавився її здоров`ям та попросив її жити разом зним і дружиною по АДРЕСА_12 допомагати ОСОБА_29 , на пару днів міг їхати у м. Яремче і повертався додому, останні роки проводив у м. Івано-Франківську та сам себе обходив, не лежав у ліжку. Про ОСОБА_18 не знає. Побачила на похороні, знає, що доглядальниця ОСОБА_31 її ніколи не було на виду, з родиною вона не була. Похороном ОСОБА_15 займався ОСОБА_16 та ОСОБА_32 .

Свідок ОСОБА_33 - повідомив, що з ОСОБА_15 разом працювали з 1973 року, сім`ю ОСОБА_15 спіткала велика трагедія, втрата сина, співчували, допомагали їм. На дачу, в гості всі свята разом були довірливі дружні стосунки. Були і на ОСОБА_34 і на ОСОБА_35 , і на ОСОБА_17 . ОСОБА_12 був джентельменом на 01.04 день народження дружини просив купити квіти, подарунки. ОСОБА_15 попросив знайти няньку для мами, незряча впала зламала ногу була лежача. Знайшли молоду дівчину зі ОСОБА_36 , так прийшла ОСОБА_18 доглядати маму. Лавриненко жив на АДРЕСА_12 , дача була у м. Яремче де сдили дерева, квіти ОСОБА_18 там не бачили. У квартирі на ОСОБА_17 кругом речі ОСОБА_37 макети кораблів, у кімнаті корабель, хоббі барна стійка, коньячні елітні вироби, у підвалі сухе червоне вино все друзям показував. У ОСОБА_29 статуї котів. По стану здоровя боліла нога, пересувався машиною з водієм, спільний товариш, який помер за 1,5 місяця до ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_7 - директор Емекс, повідомив, що знає ОСОБА_38 та ОСОБА_39 з народження, родичі по маминій лінії. Останні 10 років проживав по АДРЕСА_12 в котеджі на дві сімї, спільний заїзд, спільний двір. ОСОБА_15 бачив часто, спілкувались тісніше після смерті ОСОБА_8 . Погодився вести бізнес, спілкувались по телефону, був вдома, бачив його у домашньому одязі шльопки, футболка, штани. Спілкувались до пів години, давав настанови і їхав на роботу. Харчувався у закладі харчування ІНФОРМАЦІЯ_6 . Був на дачі у ОСОБА_40 був один і два коти. ОСОБА_18 не бачив, жодного вдношення до фірми вона не має. Стан здоровя ОСОБА_15 був задовільний, радісний, хотів розвинути ОСОБА_41 . Про лікування у 2018 році не відомо. Зателефонував на початку березня попросив привезти з Баварії ресторанну їжу, його улюблені страви, попередив, що прийде медсестра і забере, попросив не казати, що у лікарні, щоб не хвилювались. Похованням займався разом із ОСОБА_32 . ОСОБА_42 подзвонив, що привезли ососбисті речі ОСОБА_15 барсетку, одяг ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_43 лікар хірург, повідомив, що знає позивачку, пам`ятає покійного який мав рани на ногах, інфіковані, пересадка шкіри не могла бути, у стаціонарі робили перев`язки. Був при свідомості, артеріальний тиск в нормі. Лікування призначалось згідно протоколу, хворий отримав комплексне лікування, було надано повну медичну допомогу. Родині у лікарні не дозволяли перебувати, показали як робити перевязки вдома. ОСОБА_15 потребував догляду ззовні, психічний стан адекватний, здоровий, реагував у просторі і часі, їв сам, в туалет ходив сам, стілець був. Хто здійснював догляд за межами медзакладу не знає.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, на виконання ч. 4 ст.263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а саме висновки, що викладені у Постанові від 25.04.2019 у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), які полягають у такому.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до статті 74 ЦК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Проаналізувавши указані норми, Верховний Суд зробив висновок про те, що для застосування положень цієї статті (1264 ЦК України) необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26.09.2018 у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18).

Таким чином, у разі встановлення перебування померлого чи позивача у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, у задоволені позову про встановлення факту спільного проживання має бути відмовлено.

Як вбачається із вищенаведених письмових доказів та пояснень сторін, померлий ОСОБА_3 у період часу з 07.07.1973 року і по день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 , що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, вимога позивачки про встановлення факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 2007 року до дня смерті останнього суперечить вимогам ст. 25 СК України, оскільки останній перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову позивачці у встановленні факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Позовна вимога про визнання за позивачкою як спадкоємцем четвертої черги за законом право на спадщину після померлого ОСОБА_3 є похідною вимогою. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то ця обставина виключає віднесення позивачки до спадкоємця четвертої черги спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , тому у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

Та обставина, що позивачка можливо і надавала допомогу спадкодавцеві в період хвороби останнього, як зазначали свідки, не доведена належними та допустимими доказами (медичними документами, тощо), крім того, це не свідчить про створення спільного побуту, сімейних відносин та факт тривалого спільного поживання, який надавав би право на спадкування.

Що стосується позовної вимоги про усунення від спадкування відповідачки ОСОБА_2 , то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

П. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 № 7, роз`яснено, що правила абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування

Позивачка стверджує, що вона проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 з 2007 року, надавала йому допомогу та піклувалася про нього, а тому ОСОБА_2 повинна бути усунена від права на спадкування, так як вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані.

Як вбачається з довідки №1591 №1591 виданої Обласною клінічною лікарнею, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 звертався до закладу 07.05.2007 року. За період квітень-серпень 2014 року на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні в обласній клінічній лікарні ОСОБА_3 не перебував (а.с.72, т.1).

Відповідно до довідки №441 від 13.08.2018 року виданої Івано-Франківською центральною міської клінічної лікарнею, про те, що ОСОБА_3 звертався у лікарню, та йому встанослено діагноз: УХС кардіосклероз дифузний, фібриляція передсерць постійна форма, напади гострої лівошлункової недастатності СН ІІ Б ФК ІV кальципульпа хвороба серця. Стеноз отвору аортального клапану. Звертався 16.02.2018 року в супроводі ОСОБА_1 (а.с.73, т.1).

Згідно медичної карти амбулаторного хворого №45080 ОСОБА_3 встановлено діагноз: незріла катаракта; початкова катаракта; гіпертонічна ангіопатія сітківки (а.с.174, т.2).

Згідно медичної карти амбулаторного хворого №45318 ОСОБА_3 встановлено діагноз: початкова катаракта; артифакія; макулодистрофія, гіпертонічний ангіосклероз сітківки (а.с.175, т.2).

Відповідно до довідки виданої Центром відновлення зору ОСОБА_44 31.07.2018 року, ОСОБА_1 супроводжувала ОСОБА_3 під час обстеження 31.08.2015 року та операцій 29.09.2015 року, 29.10.2015 року (а.с.176, т.2).

Згідно витягу з медичної карти стаціонарного пацієнта №477/3 ОСОБА_3 , 1946 р.н. перебував на стаціонарному лікуванні в Центрі гострої коронарної недостатності та аритмій КЛ Феофанія. Дата госпіталізації 25.02.2013 року (а.с.177-178, т.2).

25.02.2013 року ОСОБА_3 проходив ехокардіологічне дослідження №1192 в Клінічній лікарні Феофанія ДУС (а.с.179, т.2).

Відповідно до Картки пацієнта ОСОБА_3 проводилось МРТ головного мозку, дата дослідження 27.02.2013 року , висновок дослідження: об`ємної та гострої вогнищевої патології не виявлено (а.с. 180, т.2)

Відповідно до Картки пацієнта ОСОБА_3 проводилось УЗД органів черевної порожнини, нирок, органів малого тазу, дата дослідження 27.02.2013 року, висновок дослідження: дифузні зміни паренхіми печінки. Кісти нирок, ознаки подагричної нефропатії (а.с. 183, т.2).

Відповідно до висновку експерта №137 від 10.03.2020 року на підставі наданих даних медичної карти стаціонарного хворого та матеріалів справи, судовий експерт прийшов до підсумку: питання які поставлені експерту не входять в компетенцію судово-медичного експерта, а дати відповідь на них буде можливим після проведення комісійної судово -медичної експертизи (а.с.215-217, т.2).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, коли особа усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Тобто лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Як було встановлено в ході розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 з 2004 року є особою пенсійного віку та непрацездатною особою. Не ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, оскільки сама, через стан свого здоров`я, потребувала сторонньої допомоги, зокрема: у грудні 2014 року у ОСОБА_2 виявлено вогнищеві зміни білої речовини лобних долей головного мозку з найбільшою ймовірністю судинного генезу, кісту правої верхньощелепної пазухи та встановлено діагноз лейкоенцефалопатія, емоційний тремор. Лікарем в довідці зазначено, що ОСОБА_2 хворіє близько п`яти років; у лютому 2017 року у неї виявлено захворювання щитоподібної залози; у березні 2017 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у КЛ «Феофанія» з діагнозом: папілярна карцинома щитоподібної залози, де їй було виконано операцію - тиреоїдектомію, центральну дисекцію шиї та рекомендовано обмежити фізичне навантаження, провести йодолікування; у квітні 2017 року ОСОБА_2 було проведено гормонотерапію та зазначено, що вона потребує обмеження фізичного навантаження, а її працездатність не відновлена.

Крім того, відповідачка в якості свідка повідомила, що їхній спільний син ОСОБА_8 перебував у тяжкому стані на лікуванні, доглядали його спільно з чоловіком. Будучи сама хворою не могла надавати таку допомогу чоловікові. ОСОБА_3 був працездатним і не потребував додаткової допомоги. У подружжя був спільний бюджет, ОСОБА_3 потребував медичної допомоги і за це платив гроші. Відповідачка надавала допомогу своєму чоловіку у побутовому догляді, підтримці, прала, прасувала. Чоловік не жив у Яремчі, а лише навідувався туди час від часу. З часу хвороби матері ОСОБА_15 у 2004 році була найнята ОСОБА_1 .. Її чоловік ОСОБА_3 був забезпеченим, відпочивав з друзями, плавав на плоту, займався на спортивних тренажерах, обслуговував себе сам. У молодості мав подагру, коли у нього була шлункова кровотеча, гепатит поряд з ним була дружина, допомагали друзі та родина. Медичні процедури чоловіку, уколи, перев`язки (язва на нозі) робила дружина. Похоронами займались родичі, знайомі ОСОБА_32 , ОСОБА_45 , ОСОБА_16 , дружина. Син помер за рік до смерті чоловіка. Чоловік купив ще два місця для поховання поряд з сином.

Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_46 , ОСОБА_33 , ОСОБА_7 та ОСОБА_43 підтвердили, що ОСОБА_3 ніколи не перебував у безпорадному стані, не потребував стороннього догляду, був активний, сам себе обходив, психічний стан адекватний, здоровий, реагував у просторі і часі.

Вищевказані обставини не вказують на те, що померлий ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані та не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував допомоги та піклування саме від відповідачки, а остання свідомо ухилялись від надання такої допомоги.

Оскільки безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я, відповідно доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Жодних належних доказів щодо безпорадності стану спадкодавця зі сторони позивача суду не надано, а самі по собі пояснення про ці обставини зі сторони позивача не дають підстав вважати їх установленими.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Таким чином відсутні підстави, передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення відповідачки від спадкування.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов до висновку про те, позивачем не доведено відповідними засобами доказування наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, а тому дана позовна вимога також не підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому зважаючи на викладене доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні не підтверджені належними та допустимими доказами, позовні вимоги суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі наведеного та ст.ст. 315, 316, 357, 364, 367, 368, 1047, 1224, 1264 ЦК України, ст.ст. 3, 60, 70, 74 СК України, керуючись статтями 12, 13, 76, 77, 81, 89,141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніна Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сімєю; визнання за ОСОБА_1 , як спадкоємця четвертої черги за законом право на спадщину після померлого ОСОБА_3 ,; усунення ОСОБА_2 від права спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанці

Довідка: повний текст рішення виготовлено 23.02.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.