ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/273/22 Справа № 201/905/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Демченко Е.Л., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 рокупозивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є фактичним власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована у вказаній квартирі з 07.07.1989р.

Основним квартиронаймачем був ОСОБА_6 (батько позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті батька, позивачка звернулась до виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради з заявою про переоформлення особового рахунку та 20.05.2011р. отримала рішення № 206, відповідно до якого було відкрито особовий рахунок на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 38,5 кв.м. на ім`я ОСОБА_7 , а особовий рахунок на ОСОБА_6 закрито.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 11832 від 18.12.2020 р., виданої Департаментом адміністративних та дозвільних процедур ДМР, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 (наймач, зареєстрована 07.07.1989р.); ОСОБА_1 (син, зареєстрований 24.12.2007р.); ОСОБА_3 (невістка, зареєстрована 19.05.2015р.); ОСОБА_4 (онука, зареєстрована 19.05.2015р.) та ОСОБА_5 (онук, зареєстрований 25.07.2019р.)

ОСОБА_1 є сином позивачки, зареєстрований у спірній квартирі разом зі своєї сім`єю.

Проте, її відносини з відповідачами погіршилися, у зв`язку з чим останні перестали з`являтися у квартирі, перевезли свої речі та не контактують з нею. Лише вона особисто сплачує рахунки за комунальні послуги та інше.

Відповідачі з серпня 2019р. по сьогоднішній час у спірній квартирі не мешкають, що підтверджується актами від 30.12.2019р. та від 31.12.2020р., складеними головою правління ОСББ «Героїв 27», у присутності сусідів ОСОБА_8 (мешкає в квартирі АДРЕСА_3 ); ОСОБА_9 (мешкає в квартирі АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_10 (мешкає в квартирі АДРЕСА_5 ).

Під час огляду квартири присутності відповідачів та їх особистих речей не виявлено. Як зазначає позивачка, нове місце проживання відповідачів, місцезнаходження або місце їх роботи, їй ніколи не повідомлялося та залишається невідомим на сьогоднішній день. Оскільки відповідачі без поважних причин не проживають за місцем своєї реєстрації, а також не несуть жодних витрат по утриманню квартири, що завдає позивачці, як фактичному основному квартиронаймачу житла, певних незручностей, остання вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. (а.с. 115-117).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.175-182).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 206 від 20.05.2011р., зобов`язано начальника ЖКП «Перемога сервіс» відкрити особовий рахунок, у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача ОСОБА_6 (батька позивачки) на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 38,5 кв.м., на ім`я ОСОБА_7 , склад сім`ї 2 особи, в тому числі син ОСОБА_1 . Особовий рахунок на ОСОБА_6 закрити (а.с. № 60).

23.07.2013р. ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє прізвище на ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 23.07.2013р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 459 (а.с. № 59).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 11832 від 18.12.2020 р., виданої Департаментом адміністративних та дозвільних процедур ДМР, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 (наймач, зареєстрована 07.07.1989р.); ОСОБА_1 (син, зареєстрований 24.12.2007р.); ОСОБА_3 (невістка, зареєстрована 19.05.2015р.); ОСОБА_4 (онука, зареєстрована 19.05.2015р.) та ОСОБА_5 (онук, зареєстрований 25.07.2019р. (а.с. № 12).

Квартира перебуває у комунальній власності, не приватизована.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх малолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у квартирі АДРЕСА_2 не проживають з серпня 2019р., квартиру не відвідують, за комунальні послуги не сплачують, особистих речей відповідачів у даній квартирі немає, що підтверджується відповідними актами від 30.12.2019р. та від 31.12.2020р.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це.

Житлове законодавство України не встановлює вичерпного переліку таких поважних причин, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не дав оцінки тим обставинам, що іншого житла у відповідачів немає, вони зареєстровані у спірній квартирі, між сторонами існує тривалий спір щодо спільного проживання та користування квартирою.

Зазначені обставини робили неможливим спільне проживання, в тому числі з малолітніми дітьми, в зв`язку з чим відповідачі змушені винаймати житло для проживання.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх малолітні діти зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ,

При цьому колегія суддів зазначає, що реєстрація місця проживання відбувається за згоди власника чи наймача житлового приміщення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обмежені у праві самостійно обирати місце свого проживання, оскільки відповідно до статті 29 ЦК України і статті 160 СК України їхнє місце проживання визначається їх батьками. Тому непроживання малолітніх дітей за місцем своєї реєстрації більше шести місяців не є підставою для визнання їх такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням в силу вимог частини другої статті 71 ЖК УРСР.

Таким чином, встановлено, що відповідачі та їх діти не проживають у спірному житловому приміщенні квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з поважних причин.

Суд першої інстанції належної уваги на зазначене не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням через їх відсутність у квартирі тривалий час з неповажних причин.

За таких обставин, апеляційну скарга підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 рокускасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у розмірі 1362 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1362 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: