ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про повернення коштів

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У листопаді 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» (далі по тексту - ТОВ «Полтавагаз Збут»), відповідно до якого прохав визнати протиправними дії ТОВ «Полтавагаз Збут» щодо неповернення переплачених коштів за невикористаний газ та зобов`язати ТОВ «Полтавагаз Збут» повернути ОСОБА_1 переплачені кошти у сумі 383,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ним, як споживачем послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , та ТОВ «Полтавагаз Збут» був укладений договір, на підставі якого він здійснював оплату послуг з газопостачання ТОВ «Полтавагаз Збут». У березні 2021 року йому почали надходити платіжні документи на оплату послуг з поставки природного газу від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». У вересні 2021 року він заключив договір на поставку природного газу за вказаною адресою з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та заплатив за вказані послуги з березня 2021 року. Таким чином, з березня по травень місяць 2021 року у ТОВ «Полтавагаз Збут» виникла переплата коштів в загальній сумі 383,55 грн., про повернення яких він неодноразово звертався до ТОВ «Полтавагаз Збут», однак кошти йому не було повернуто, у зв`язку із чим він вимушений був звернутися до суду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Полтавагаз Збут» задоволено у повному обсязі, а саме: зобов`язано ТОВ «Полтавагаз Збут» повернути ОСОБА_1 переплату у сумі 383,55 грн.; стягнуто з ТОВ «Полтавагаз Збут» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

Із вказаним рішенням не погодився відповідач, ТОВ «Полтавагаз Збут», та оскаржив його в апеляційному порядку в особі уповноваженого представника.

В апеляційній скарзі прохали рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року скасувати та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтавагаз Збут» судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 270,00 грн.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

ТОВ «Полтавагаз Збут» не погоджується із даним рішення суду першої інстанції та вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п. 24 абз. 4 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, у разі переплати, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Звертаючись 20.09.2021, 01.10.2021, 08.11.2021 до ТОВ «Полтавагаз Збут» з вимогою про повернення переплачених коштів, позивач не вказав та не надав банківської довідки про поточний рахунок споживача, тому у товариства не було можливості повернути кошти.

Вказував, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання норм статей 175, 177 ЦПК України, так як до позовної заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору (не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 надавав ТОВ «Полтавагаз Збут» довідку з банку із реквізитами власного карткового рахунку для повернення коштів).

14.12.2021 ТОВ «Полтавагаз Збут» отримав відповідь позивача на відзив, до якої було долучено довідку банку із реквізитами карткового рахунку, однак 13.12.2021 судом вже було ухвалено судове рішення і ТОВ «Полтавагаз Збут» не мало можливості до ухвалення судового рішення своєчасно скористатись своїми правами, передбаченими ст. ст. 207, 208 ЦПК України на укладення та виконання мирової угоди.

Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 19.08.2020 з ТОВ «Полтавагаз Збут», як із суб`єкта ринка природного газу, було знято спеціальний обов`язок, однак в описовій частині рішення суд першої інстанції посилається на положення п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, які є нечинними; застосування судом норми права, передбаченої ч. 2 ст. 693 ЦК України вважає недоречним. Вважає, що суд невірно застосував норми ст. 1212 ЦК України до даних правовідносин.

Скаржник вказував, що до 01.03.2021 ОСОБА_1 був їх споживачем та своєчасно здійснював оплату послуг.

У період з 01.03.2021 по 08.07.2021 ТОВ «Полтавагаз Збут» не постачало природний газ ОСОБА_1 в свою чергу останній, не використовуючи природний газ для власних побутових потреб, сплачував кошти, внаслідок чого утворилася передплата.

Станом на 01.03.2021 позивач був фактичним споживачем послуг ТОВ «Полтавагаз Збут»; факт споживання природного газу є його згодою на приєднання до умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам

Скаржник вважає, що переплата коштів виникла небезпідставно, що виключає можливість застосування до правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

ТОВ «Полтавагаз Збут» не заперечує факту переплати коштів ОСОБА_1 , але останній сплатив кошти добровільно та не довів належними доказами протиправності дій ТОВ «Полтавагаз Збут».

У період з 08.07.2021 по 01.09.2021 між ТОВ «Полтавагаз Збут» та ОСОБА_1 був укладений типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

З 01.09.2021 ОСОБА_1 не є споживачем послуг ТОВ «Полтавагаз Збут», на пропозицію приєднатися до умов, що пропонуються ТОВ «Полтавагаз Збут» шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та використати переплачені кошти - відмовився та уклав договір з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач прохав повернути переплату за невикористаний природний газ в сумі 383,55 грн., а суд у резолютивній частині рішення постановив «зобов`язати ТОВ «Полтавагаз Збут» повернути ОСОБА_1 переплату за спожитий природний газ в сумі 383,55 грн.».

У додаткових поясненнях від 17.02.2022 ТОВ «Полтавагаз Збут» повідомлено апеляційний суд, що 20.01.2022 кошти у сумі 383,55 грн. повернуті ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 18.01.2022, про що додано платіжне доручення № 6933 від 20.01.2022.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України. (а.с. 3)

ОСОБА_1 був побутовим споживачем ТОВ «Полтавагаз Збут» за вказаною адресою (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

По вказаному особовому рахунку, з урахуванням переданих об`ємів Оператором ГРМ рахується переплата в сумі 383,55 грн. Відповідач дану обставину не заперечує та визнає.

З вересня 2021 з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» уклав угоду на постачання газу за адресою: АДРЕСА_1 .

29.09.2021, 06.10.2021 та 08.11.2021 звертався до ТОВ «Полтавагаз Збут» із письмовими вимогами про повернення переплати в сумі 383,55 грн., які залишені відповідачем без виконання.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку що грошові кошти в розмірі 383,55 грн., спір з приводу яких виник в результаті переплати позивачем за надання послуг з газопостачання, є безпідставно набутими, а тому вказана сума має бути повернута відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що місцевий суд правильно визначив характер правовідносин, що виникли між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам в їх сукупності, та дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Мотиви суду апеляційної інстанції та нормативно-правове обґрунтування; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Предметом спору є грошові кошти у сумі 383,55 грн., сплачені позивачем ТОВ «Полтавагаз Збут» за поставку природного газу у спірний період з березня по травень 2021 року.

Правовідносини між суб`єктами ринку природного газу та побутовими споживачами регулюються, серед іншого, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу», постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газотранспортних систем» (нормативно-правові акти застосовані судом у редакції, що діяла у спірний період з березня по травень 2021 року).

Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Побутовий споживач має право на вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника (пункт 31 Правил постачання природного газу).

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п. 9 розділу ІІІ Правил постачання природного газу для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

За однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу (пункт 20 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).

У разі згоди постачальника укласти договір із побутовим споживачем початок постачання відбувається протягом трьох тижнів з дня реєстрації заяви-приєднання споживача до договору постачання природного газу (пункт 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).

Постачання природного газу постачальником починається з дня реєстрації споживача в Реєстрі споживачів постачальника (пункт 15 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).

Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися:

за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (пункт 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).

Згідно з пунктом 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Пунктом 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно з пунктом 9 розділу VII цих Правил спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Водночас наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати. Зокрема, з огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 Цивільного кодексу України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів), що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Водночас, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Аналогічні висновки щодо правозастосування норм статті 1212 ЦК України, викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 до 01 березня 2021 року був споживачем послуг ТОВ «Полтавагаз Збут» за об`єктом газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснював оплату послуг з газопостачання.

З 01.03.2021 по 08.07.2021, що включає спірний період, ТОВ «Полтавагаз Збут» не здійснювало постачання природного газу, у тому числі за об`єктом газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , що визнається відповідачем, відповідного договору на постачання природного газу між сторонами укладено не було у цей період, відповідно, у позивача не виникло зобов`язання з оплати за поставку газу перед ТОВ «Полтавагаз Збут».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірні кошти є безпідставно набутим майном та вірно застосував до спірних правовідносин норми статті 1212 ЦК України.

Доводи скаржника про фактичне споживання газу за вказаною адресою, а також добровільність сплати позивачем спірних коштів за поставку газу на рахунок, відкритий у ТОВ «Полтавагаз Збут», не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

У подальшому, згідно із заявою-приєднання ОСОБА_1 , між ним та ТОВ «Полтавагаз Збут» був укладений типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам з 08.07.2021 по 01.09.2021.

А з вересня 2021 ОСОБА_1 змінив постачальника природного газу за вказаною адресою, уклавши відповідний договір на поставку газу з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що є його правом, як споживача, на вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач прохав зобов`язати відповідача повернути йому переплачені кошти в сумі 383,55 грн. за газ, який він не отримував, а суд постановив у резолютивній частині рішення «Зобов`язати ТОВ «Полтавагаз Збут» повернути ОСОБА_1 переплату за спожитий природний газ в сумі 383,55 грн.» є неслушними для суду, оскільки згідно з мотивувальної частини рішення місцевим судом вірно встановлено обставини, що виникли між сторонами з правовідносин щодо постачання природного газу побутовому споживачу і вірно визначив правову природу спірних коштів.

Некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду (постанова Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №372/2583/18).

Доводи скаржника про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання норм статей 175, 177 ЦПК України, так як до позовної заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, спростовуються доданими до позову неодноразовими письмовими зверненнями позивача про повернення коштів.

Несвоєчасне отримання відповідачем відповіді на відзив, довідки з банку із реквізитами власного карткового рахунку позивача для повернення коштів, не свідчить про неможливість реалізації відповідачем процесуального права на укладення та виконання мирової угоди під час розгляду справи судом першої інстанції та не спростовує протиправної бездіяльності відповідача щодо повернення коштів.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України).

Фактичне повернення позивачу коштів після ухвалення рішення судом першої інстанції не є підставою для його скасування в апеляційному порядку, та має юридичне значення на стадії виконання судового рішення.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, винесене з додержанням норм матеріального і процесуального права й підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстави для відшкодування скаржнику витрат, понесених у зв`язку із подачею апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, статтями 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 12 березня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.А. Гальонкін

О.В. Прядкіна