Справа № 459/3056/21
Провадження № 2/459/995/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М. В.

з участю секретаря Горощук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів

У С Т А Н О В И В:

27.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти в сумі 27000 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що тривалий час вона із відповідачем проживала в одній квартирі. Відповідач використовуючи довірливі стосунки, переконав її погасити за нього борг в сумі 27000 грн. та запевнив її, що після перерахунку всіх коштів він укладе із нею договір позики. Вона добросовісно перерахувала кошти на вказаний відповідачем рахунок, а відповідач її запевнив, що поверне сплачений за нього борг. 15.06.2020 року, 18.09.2020 року, 14.11.2020 року, 15.12.2020 року, 15.01.2021 року та 16.02.2021 року позивачкою було здійснено переказ грошових коштів на рахунок ТОВ «Нова Пошта» з призначенням платежу «Погашення заборгованості ОСОБА_2 » на загальну суму 27000 грн. Відповідач від укладення договору в письмовій формі відмовився. Таким чином, вважає, що відповідач безпідставно набув грошові кошти. Тому, в силу вимог ст. 1212 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті ним кошти в сумі 27000 грн.

25.10.2021 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 22.11.2021 року, який було відкладено на 20.12.2021 року у зв`язку із неявкою відповідача.

22.11.2021 року розгляд справи було відкладено до 20.12.2021 року, 11.01.2022 року та 07.02.2022 року за клопотанням представника відповідача. Наступне судове засідання було призначено на 23.02.2022 року.

23.02.2022 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо обґрунтованості та підставності позовних вимог. Крім того, зазначив, що твердження позивачки, що відповідач набув кошти в розмірі 27000 грн. не відповідають дійсності, оскільки позивачем не надано доказів отримання відповідачем вказаної суми коштів. Кошти були перераховані на розрахунковий рахунок ТОВ «Нова пошта». Щодо твердження позивачки, що в майбутньому між сторонами мав бути укладений договір позики, заперечив та вказав, що кошти позивач перераховувала не на його банківський рахунок, а на рахунок третьої особи. Також, позивачка в позовній заяві вказала, що неодноразово перераховувала кошти на особистий банківський рахунок відповідача та надавала йому фінансову допомогу, однак позивачка не зазначила, що в період з 15.08.2020 року по 13.11.2020 року відповідач неодноразово перераховував кошти на особистий банківський рахунок позивача без зазначення призначення платежу на загальну суму 32200 грн. Також позивачкою не наведено доказів усного чи письмового звернення до відповідача. Тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

23.02.2022р. сторони в судове засідання не з`явились.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також заначила, що позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, у якій зазначив, що позовні вимоги заперечує та просить в задоволенні позову відмовити.

У відповідності положень ст.247, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачкою було перераховано кошти на рахунок ТОВ «Нова пошта» з призначенням платежу: «погашення заборгованості ОСОБА_2 » 15.06.2020 року на суму 2000 грн. (а.с.9), 18.09.2020 року на суму 5000 грн. (а.с.8), 14.11.2020 року на суму на суму 5000 грн. (а.с.7), 15.12.2020 року на суму 5000 грн. (а.с.6), 16.02.2021 року на суму 5000 грн. (а.с.4). Загальна сума коштів становить 27 000 грн.

Позивачка в позовній заяві зазначила, що дана сума коштів була нею перерахована на підставі усної домовленості з відповідачем та з метою в подальшому укладення між сторонами договору позики.

Однак, як вбачається із матеріалів справи договір між сторонами укладений не був.

Крім того, позивачка вказала, що між сторонами були довірливі відносини, а також те, що вона неодноразово надавала позивачу матеріальну допомогу.

Відповідач в свою чергу у своєму відзиві зазначив, що жодних коштів на його особистий рахунок не надходило від позивачки. Крім того, зазначив, що ним неодноразово перераховувалися кошти на особистий рахунок позивачки, зокрема в період з 15.08.2020 року по 13.11.2020 року без вказаного призначення платежу на загальну суму 32200 грн., що стверджується долученими квитанціями (а.с. 46-52).

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами були невстановлені матеріалами справи фінансові домовленості, що стверджується долученими сторонами квитанціями.

Позивач мотивує свої вимоги посилаючись на ст. 1212 ЦК України та вважає, що кошти які вона сплатила набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Верховний Суд в постанові від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц зазначив, що процесуальний обов`язком суду є належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не доведено, що сплачені нею кошти є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підставі. Окрім цього, суд враховує і те, що такі кошти були перераховані на рахунок ТОВ «Нова пошта», а не безпосередньо відповідачу.

Таким чином, вимога про стягнення вищевказаних коштів, як безпідставно набутих відповідачем, є необґрунтованою.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що кошти, які були сплачені на рахунок ТОВ «Нова пошта» є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підставі, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 27 000 грн., як набутих відповідачем безпідставно, слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.03.2022 року.

Суддя: М. В. Мельникович