Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/257/20
Провадження по справі № 2/514/30/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Георгієвій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження майна, в якому просив стягнути з відповідача майнові збитки у розмірі 186953,77 гривень, моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень, а також судові витрати і витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що на підставі рішення Тарутинської селищної ради Одеської області від 03.12.2015року, між ним та Тарутинською селищною радою був укладений договір оренди землі від 15.12.2015року, згідно якого йому передана в довгострокову оренду земельна ділянка площею 0,0826га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення та експлуатації будівель і споруд, додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, де розташована автостанція " Тарутине ", яка належить йому на праві власності, та де він займається підприємницькою діяльністю.

Так, рішенням виконкому Тарутинської селищної ради № 498 від 30.01.2017року йому на підставі ст. 28 Закону України " Про регулювання містобудівної діяльності ", п. 2. 2 Порядку № 244 надано згоду на розміщення чотирьох стаціонарних тимчасових споруд ( далі ТС ) для провадження підприємницької діяльності торгівельних павільйонів з продажу товарів повсякденного вжитку ( МАФ ) на території автостанції Тарутине ( далі АС Тарутине ) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території орендованої земельної ділянки.

Сектором містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області 09.02.2017року, ОСОБА_1 , як замовнику видано паспорт прив"язки чотирьох стаціонарних ТС реєстраційний номер НОМЕР_1 на території автостанції за зазначеною адресою строком дії до 08.02.2019року.

05 травня 2017 року ним здійснено встановлення двох стаціонарних ТС з дотриманням вимог паспорту прив"язки реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05 травня 2017року біля 08:00 години відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки " NISSAN " по вул. Узвіз Добровольського у смт Тарутине, Болградського району, Одеської області діючи умисно, з метою перешкоджання йому зайняттю підприємницькою діяльністю, здійснив буксирування двох стаціонарних ТС у вигляді контейнерів, виготовлених з полегшених металевих конструкцій, шляхом волочіння, чим пошкодив цілістність і привів в непридатність для подальшого використання за цільовим призначенням.

Крім того, позивач зазначив, що вищевказані обставини підтверджуються оглядом місця події, відеоматеріалами з місця події та постановою Тарутинського районного суду Одеської області у справі про адміністративне правопорушення 514/562/17 від 01.06.2017року, якою відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 139 КУпАП.

Згідно висновку оцінювання ринкової вартості матеріального збитку від 06. 09. 2021року, проведеного оцінювачем, а саме директором ПП БВКФ « КулЕкспоБуд » ОСОБА_3 , ринкова вартість завданої відповідачем матеріальної шкоди становить 186 953 ( сто вісімдесят шість тисяч ) гривень і 77 копійок.

Крім іншого, позивач зазначив, що внаслідок фактичного позбавлення його майна в результаті протиправних дій відповідача йому спричинена моральна шкода яка виразилась в душевних стражданнях, емоційному дискомфорті, був порушений звичайний життєвий уклад його сімї, оскільки тепер він змушений відстоювати власні інтереси, звертатись за правовою допомогою, витрачати свій особистий час на проведення правових заходів.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву та зазначив, що 05 травня 2017року, він о 07:00 годині приїхав до свого власного магазину, який розташований по АДРЕСА_1 і побачив, що на відстані 1,5-2,0 метри навпроти його магазину стоїть « невідомий об`єкт без вікон та дверей ", розміром 135 кубічних метрів, який повністю перекрив доступ до його магазину. Не дочекавшись господаря « невідомого об`єкту » приблизно о 09:30 годині він був змушений своїм автотранспортом відтягнути об`єкт на 12,5 метрів від свого магазину. Також, зазначив, що позивач ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів про те, що нібито він ОСОБА_2 заподіяв пошкодження майна, яке належить позивачу на підставі права власності. Адже 05 травня 2017 року позивачем ніяких дій щодо фіксації пошкодження майна яке належить йому на праві приватної власності та знаходиться на території АС Тарутине за адресою АДРЕСА_1 не проводилося. І доказів про те, що ОСОБА_2 пошкодив саме майно позивача відсутні. Крім того, просив суд документи додані до уточненої позовної заяви, а саме договір про надання послуг по виготовленню готової продукції № 001 від 25 січня 2017року та накладну № 54 від 03 лютого 2017року та акт здачі прийому робіт виключити із числа доказів і вважати їх фальшивими, справу розглядати на підставі доказів наданих позивачем до позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Реу Р.В. підтримав уточнену позовну заяву у повному обсязі і просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на те, що 01.07.2017року відповідача ОСОБА_2 постановою Тарутинського районного суду Одеської області у справі про адміністративне правопорушення 514/562/17 від 01.06.2017року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 139 КУпАП, а саме за те, що 05 травня 2017 року біля 08.00 годин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки « NISSAN », державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Спуск Добровольського смт Тарутине здійснив буксирування металевого контейнеру, чим пошкодив цілісність дорожнього покриття вул. Спуск Добровольського, також залишив контейнер на проїзній частині, чим створив небезпеку для дорожнього руху та не вжив необхідних заходів для попередження інших учасників руху про небезпеку. Та, згідно висновку оцінювання ринкової вартості матеріального збитку від 06.09.2021року, проведеного оцінювачем, а саме директором ПП БВКФ « КулЕкспоБуд » ОСОБА_3 , ринкова вартість завданої відповідачем матеріальної шкоди двох стаціонарних тимчасових споруд для реалізації товарів повсякденного вжитку ( МАФів ) на території автостанції за адресою АДРЕСА_1 становить 186 953, 77гривень.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували вину ОСОБА_2 , посилаючись на те, що МАФи на території автостанції були встановленні з порушенням вимог закону і правил добросусідства. Більш того, зазначили, що позивачем не надано жодного документа як доказ проекту тимчасової споруди. Також, не погодились із висновком оцінювання ринкової вартості матеріального збитку від 06.09.2021року, проведеного директором ПП БВКФ « КулЕкспоБуд » ОСОБА_3 , так як при його складанні оцінювачем були використані "фейкові" документи, а саме договір про надання послуг по виготовленню готової продукції № 001 від 25 січня 2017року та накладну № 54 від 03 лютого 2017року та акт здачі прийому робіт, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач не надав їх суду як докази, а з`явились вони тільки коли проводилась оцінка.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він є мешканцем смт Тарутино. Так, 05.05.2017року йому з соціальних мереж та від інших мешканців селища стало відомо про подію яка в той день відбувалась на території АС Тарутине. Він прибув на АС Тарутине біля 09:00 години і бачив, що син ОСОБА_1 ОСОБА_6 на тракторі Т-150 тягнув з вулиці Центральної на територію АС Тарутине, ближче до магазинів які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , одну металеву споруду яка складалася з двох секцій та обшита металевим профілем з трьох сторін. Конструкція була без підлоги, та не була облаштована, вона була ціла, але в деяких місцях наявна незначна деформація. Крім того, з відео яке було викладено в соціальних мережах, він особисто бачив, що ці споруди монтувались сином позивача ОСОБА_6 десь о 05:00 годині 05.05.2017року, а хто встановив їх не бачив. Хто відтягував ці споруди з АС Тарутине на Спуск Добровольського йому не відомо так як він підійшов на місце після того.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що 05 травня біля 10:00 години він проїжджав мимо території АС Тарутине і бачив там тимчасові споруди які тягнув трактор Т-150 зеленого кольору в сторону магазину який належить відповідачу ОСОБА_2 . Як і хто здвигав з місця ці споруди він не бачив. Крім того, з відео яке було оприлюднене у соціальній мережі він особисто бачив як йшли зварювальні та монтажні роботи, споруда була розділена на дві частини і обшита металопрофилем, якого кольору точно не пам`ятає і встановлена була не повністю на території автостанції, а трохи виходила за її межі, конструкція була накрита кровлею. Конструкція простояла на автостанції неділю, а потім кудись зникла.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він займається підприємницькою діяльністю і його торгівельна точка знаходиться за тією ж адресою, що АС Тарутине. Так, 05.05.2007року він біля 07:00 години ранку прийшов до свого магазину і побачив, що перед ним стоїть стіна. Зазначив, що дії відповідача по волочінню ТС є виправданими, оскільки зазначені ТС були встановленні без відповідних дозвільних документів і з порушенням правил добросусідства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень, викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року " Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема і втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України ).

Згідно роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №163/2298/16-ц).

Згідно ч.3 ст. 40 КУпАП, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Так, судом було досліджено докази, які надані позивачем на обгрунтування позову і відповідно до яких встановлено, що:

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В02 № 023040, номер запису про державну реєстрацію 0000848, виданого державним реєстратором від 26.12.2005року ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем ( т. 1 , а.с. 7).

Відповідно до рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 03.12.2015 року № 36/1-VІІ ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років передано земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером :02:001:0292 для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій з земель комунальної власності Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 ( т. 1, а. с.- 13).

Також, відповідно до вищезазначеного рішення між Тарутинською селищною радою Тарутинського району Одеської області з одної сторони та ОСОБА_1 з іншої було укладено Договір оренди землі від 15 грудня 2015 року ( т. 1, а.с. 14-18).

Рішенням виконкому Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 498 від 30.01.2017року ОСОБА_1 на підставі ст. 28 Закону України " Про регулювання містобудівної діяльності ", п. 2. 2 Порядку № 244 надано згоду на розміщення чотирьох стаціонарних тимчасових споруд ( далі ТС ) для провадження підприємницької діяльності торгівельних павільйонів з продажу товарів повсякденного вжитку на території автостанції Тарутине ( далі АС Тарутине ) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території орендованої земельної ділянки та зобов`язано звернутися до відділу містобудування, архітектури з заявою щодо оформлення паспорту прив`язки (т.1, а. с. - 19).

Сектором містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області 09.02.2017року, ОСОБА_1 , як замовнику видано паспорт прив"язки чотирьох стаціонарних ТС реєстраційний номер НОМЕР_1 на території автостанції за зазначеною адресою строком дії до 08.02.2019року ( т.1 а. с.- 20) .

05 травня 2017 року ОСОБА_1 здійснено встановлення двох стаціонарних ТС території АС Тарутине за адресою: вул. Ценральна, 63, смт Тарутине, Тарутинського району ( нині Болградського району ) Одеської області, тобто на території орендованої земельної ділянки, з дотриманням вимог паспорту прив"язки реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також, з оптичного диску з відеозаписом місця події ( т.1, а.с. -81), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 на автомобілі марки « NISSAN » лобовими зіткненнями спричинив пошкодження стаціонарній металевій конструкції у вигляді вм`ятин, та через декілька хвилин за допомогою іншого автомобіля марки «NISSAN» здійснив волочіння стаціонарних конструкцій на проїжджу частину Спуска Добровольського, при цьому зачіпив автомобіль ВАЗ який був припаркований на території стоянки.

05.05.2017року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до правоохоронних органів про вчинення невстановленою особою злочину передбаченого ч. 1 ст.194 КК України ( Умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах ) та надав розрахунок матеріальної шкоди спричиненої діями ОСОБА_2 відповідно до якого шкода склала 281245,64 гривень ( т. 1., а. с. 23-25).

Згідно постанови слідчого СВ Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майора поліції Кальчевої А.О. від 29 грудня 2017року про закриття кримінального провадження - кримінальне провадження № 0000175 від 05 травня 2017року за фактом умисного пошкодження майна, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито за відсутністю складу злочину передбаченого ст. 194 КК України, так як в ході розслідування встановлено, що матеріальна шкода заподіяна на суму 161245,64 грн., що менше ніж 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( т.1, а. с. 40-40зв.).

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити зі слів представника позивача, що в ході розслідування кримінальної справи експертиза по встановленню матеріальної шкоди слідчим не проводилась.

Крім того, 05.05.2017року, ОСОБА_6 звернувся з заявою на ім`я начальника Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області та просив прийняти міри по відношенню до мешканця селища Тарутине гр. ОСОБА_9 , який на власному автомобілі пошкодив майно, а саме торгівельні павільйони на АС Тарутине вранці 05.05.2017року тим самим спричинивши збитки в розмірі 250 000 гривень ( т. 1, а. с. - 45).

Згідно протоколу огляду місця події складеного 05.05.2017року з 08:00 по 08:30 години слідчим СВ Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майора поліції Кальчевою А.О. в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - об`єктом огляду є територія автостанції у смт Тарутине Одеської області, де на відстані біля 2-х метрів від торгових павільйонів " Продукти ", " Світлана " розташована споруда розміром 2,5м х 20м виготовлена з каркасу до якого кріпиться вагонка білого кольору, при огляді споруди виявлена часткова деформація, а саме в лівому нижньому куті зі сторони магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", на фасадній стороні (т.1, а.с. 46-48зв.).

01.07.2017року відповідач ОСОБА_2 постановою Тарутинського районного суду Одеської області у справі про адміністративне правопорушення 514/562/17 від 01.06.2017року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 139 КУпАП, а саме за те, що 05 травня 2017 року біля 08.00 годин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Спуск Добровольського смт Тарутине здійснив буксирування металевого контейнеру, чим пошкодив цілісність дорожнього покриття вул. Спуск Добровольського, також залишив контейнер на проїзній частині, чим створив небезпеку для дорожнього руху та не вжив необхідних заходів для попередження інших учасників руху про небезпеку та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 340,00 гривень. Зазначена постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

З огляду на викладене, вина відповідача ОСОБА_2 , а саме буксирування металевої конструкції, встановлена за вказаних обставин у постанові Тарутинського районного суду Одеської області у справі про адміністративне правопорушення 514/562/17 від 01.06.2017року, яка набрала законної сили, доказуванню під час судового розгляду даної цивільної справи не підлягає. Крім того, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 під час судового засідання також не заперечували факт волочіння відповідачем ОСОБА_2 двох стаціонарних тимчасових споруд на території АС Тарутине за адресою АДРЕСА_1 .

На обгрунтування позовних вимог позивачем надано Висновок про ринкову вартість ( залишкову вартість заміщення) двох стаціонарних тимчасових споруд для реалізації товарів повсякденного вжитку ( МАФів ) на теріторії АС Тарутине за адресою вул. Центральна, 63, смт Тарутине Болградського району Одеської області проведеного оцінювачем, а саме директором ПП БВКФ « КулЕкспоБуд » ОСОБА_3 та відповідно до якого вартість матеріального збитку від їх пошкодження становить 186 953 ( сто вісімдесят шість тисяч ) гривень і 77 копійок ( т. 2, а.с. 16-46).

Під час судового розгляду, судом допитано оцінювача, а саме директора ПП БВКФ « КулЕкспоБуд » ОСОБА_3 , яка повідомила суду про те, що нею було допущено орфографічну помилку у вищезазначеному Висновку, та помилково зазначено, що " МАФ 1 " і " МАФ 2 " введені в експлуатацію у 1974 році" замість вірного " МАФ 1 " і " МАФ 2 " виготовлені у 2017році". Крім того, остання підтвердила, що дійсно величина нанесеного матеріального збитку складає саме 186 953 ( сто вісімдесят шість тисяч ) гривень і 77 копійок.

Відповідачем ОСОБА_2 , в свою чергу, на спростування позовних вимог суду надано:

Протокол № 3 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Тарутинської державної районної адміністрації Одеської області від 16 травня 2017 року, відповідно до якого комісія вирішила зобов`язати керівника АС Тарутине звільнити від металоконструкцій територію, яка призначена для проїзду пасажирських автобусів та проходу пасажирів ( т.1, а.с. 98-98зв.).

Розпорядження Тарутинської державної районної адміністрації Одеської області від 11.08.2017року про аналювання дії паспорту прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності з якого вбачається, що з метою встановлення нормальних відносин між підприємцями смт Тарутине дії паспорту прив`язки тимчасових споруд № НОМЕР_1 від 09.02.2017року замовником яких є ОСОБА_1 в частині розміщення двох тимчасових споруд розташованих вздовж торгівельного ряду з боку річки Анчокрак анулюються ( т.1, а.с. 99 ).

Відповідь адресовану Тарутинською селищною радою Тарутинського району Одеської області заступнику голови громадської організації Павлову О.С., з якої вбачається, що рішень селищною радою щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення комплексних схем розміщення тимчасових споруд та їх архетипи за адресою АДРЕСА_1 не надавалися і не приймалися ( т.1 , а.с.100 ).

Також, судом було досліджено оптичний диск з відеозаписом місця події наданий відповідачем, що сталася 05.05.2017року на території АС Тарутине, з якого вбачається, що невcтановлена особа керуючи трактором Т-150 здійснила буксирування стаціонарних конструкцій з проїжджої частини Спуска Добровольського на територію АС Тарутине ( т.2, а.с. 98-99 ).

Тож, аналізуючи докази надані відповідачем ОСОБА_2 , судом встановлено, що доказів щодо відсутності його вини у завданні шкоди майну, що знаходилося на території АС Тарутине за адресою АДРЕСА_1 та яке встановлено на території АС Тарутине позивачем ОСОБА_1 на підставі дозвільних документів, суду не надав. Натомість надав докази щодо подальшого вирішення конфлікту між підприємцями, які здійснюють свою підприємницьку діяльність на території АС Тарутине, а саме за адресою: : АДРЕСА_1 .

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що надані позивачем документи для проведення оцінки по встановленню матеріальної шкоди є " фейковими " оскільки відповідач ці доводи не підтвердив належними та допустимими доказами.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем доводи, а тому позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити, що Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, які полягають у тому, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення у сумі 150000 грн., на думку суду, є завищеним та не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, надані суду в обґрунтування позову пояснення не підтверджують наявності психічних страждань ОСОБА_1 , їх характеру та тривалості.

Щодо судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати між сторонами.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ТА пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Так, відповідно до квитанції про сплату №ПН191 від 03.03.2020 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4914,50 грн. (т.1,а.с.-85).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.05.2021року гонорар за професіійну правничу допомогу складає 10000грн. ( т.2, а. с. -14).

Згідно квитанції № RC_FASFU5S71726R61HSKS8T оплата за виготовлення експертизи склала 5 000 грн.( т.2, а.с.13).

Ціна позову становить 336953, 77 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь позивача 186953,77 грн., що становить 55,48 відсотка від ціни позову.

Таким чином, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 2726,60 коп., що становить 55,48 відсотка від сплаченого при поданні позову судового збору у розмірі 4914,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження майна - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП НОМЕР_4 , матеріальну шкоду в розмірі 186 953 ( сто вісімдесят шість тисяч дев"ятсот п"ятдесят три) гривні 77 ( сімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 2726 ( дві тисячі сімсот двадцять шість) гривень 60 (шістдесят) копійок; витрати пов"язані із залученням експерта у розмірі 5 000 (п"ять тисяч) гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 ( десять тисяч ) гривень.

В іншій частині позовних вимог, а саме у відшкодуванні моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 28.02.2022 року.

Суддя Н.М. Тончева