ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2212/22 Справа № 199/1100/19 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Макарова М.О., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 26 червня 2017 року о 17 годині 15 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL KADETT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому будучи особою, яка на законних підставах керувала автомобілем, з боку с. Долинське у напрямку м. Вільногірськ, де на відстані приблизно 6-ти км від с. Долинського, на території П`ятиханського району Дніпропетровської області, на лівосторонньому заокругленні дороги, виявивши зустрічний невстановлений легковий автомобіль під керуванням невстановленого водія, який змінив напрямок свого руху ліворуч із виїздом на смугу зустрічного руху, тобто на смугу руху автомобіля «OPEL KADETT», з метою уникнення зіткнення із зазначеним зустрічним автомобілем, застосував екстрене гальмування, внаслідок чого автомобіль «OPEL KADETT» продовжив свій рух прямо та виїхавши за межі проїзної частини дороги праворуч здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дерева, в результаті чого пасажир автомобіля «OPEL KADETT» ОСОБА_5 помер на місці пригоди.

За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження за №0000849 від 26.06.2017 та розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою старшого слідчого у особливо важких справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління НП у Дніпропетровській області Соломка Д.М. від 30.11.2017 року кримінальне провадження №0000849 було закрите у зв`язку з відсутністю у діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

В результаті ДТП та її наслідків, було завдано шкоди близьким родичам загиблого, зокрема: ОСОБА_1 , яка являється матір`ю загиблого, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , яка є цивільною дружиною загиблого та матір`ю їх спільної дитини, ОСОБА_3 .

З моменту загибелі ОСОБА_5 , без відповідного утримання, з боку загиблого, залишилась малолітня дочка ОСОБА_3 . Крім того, позивачами було здійснено витрати на поховання загиблого та на спорудження надгробного пам`ятника. Тому, внаслідок ДТП, позивачам було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «OPEL KADETT» застрахована страховою компанією у ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4414200.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 11.05.2018 року позивачі звернулися до Страховика і повідомили про страховий випадок. Всі документи відповідачем отримано 21.05.2018 року.

20.09.2018 року Відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. В основу обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування, Страховик вказав на те, що згідно постанови про закриття кримінального провадження в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також слідством встановлено, що причиною ДТП є винні дії водія невстановленого транспортного засобу, а тому у Страховика відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Проте, позивачі не згодні з відмовою відповідача, а тому просили суд:

- стягнути з відповідача ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_1 19 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок смерті сина; 27 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника загиблому сину;

- стягнути з ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 268 800,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої втратою годувальника за період з 26.06.2017 року до досягнення ОСОБА_3 18-ти років; 19 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок смерті батька;

- стягнути з ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_2 1 634 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання загиблого ОСОБА_5 ;

- стягнути з ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» на користь позивачів судові витрати, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги (т.1, а.с.1-6).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 - залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , - адвоката Лабика Руслана Романовича задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. 00 коп.; понесені витрати на послуги пов`язані з спорудженням надгробного пам`ятника залибнолу сину у розмірі 27 000 грн. 00 коп.; витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., а всього 48 000 (сорок вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. 00 коп.; понесені витрати на поховання загиблого ОСОБА_5 у розмірі 1 634 грн. 00 коп.; відшкодування шкоди, що проявилася у втраті годувальника у розмірі 268 800,00 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., а всього 291 434 (двісті дев`яносто одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 394 грн. 34 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ "СК "Українська страхова група" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2017 року о 17 годині 15 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL KADETT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому будучи особою, яка на законних підставах керувала автомобілем, з боку с. Долинське у напрямку м. Вільногірськ, де на відстані приблизно 6-ти км від с. Долинського, на території П`ятиханського району Дніпропетровської області, на лівосторонньому заокругленні дороги, виявивши зустрічний невстановлений легковий автомобіль під керуванням невстановленого водія, який змінив напрямок свого руху ліворуч із виїздом на смугу зустрічного руху, тобто на смугу руху автомобіля «OPEL KADETT», з метою уникнення зіткнення із зазначеним зустрічним автомобілем, застосував екстрене гальмування, внаслідок чого автомобіль «OPEL KADETT» продовжив свій рух прямо та виїхавши за межі проїзної частини дороги праворуч здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дерева, в результаті чого пасажир автомобіля «OPEL KADETT» ОСОБА_5 помер на місці пригоди.

Постановою про закриття кримінального провадження від 30.11.2017 старшого слідчого у особливо важких справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління НП у Дніпропетровській області Соломка Д.М. кримінальне провадження №0000849 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення (а.с.9-15).

В результаті даної ДТП ОСОБА_5 загинув (а.с.16).

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «OPEL KADETT» застрахована страховою компанією ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4414200 (а.с.31).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини.

Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

В разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується (стаття 1201 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно з підпунктом «б» пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 19 200 грн. та на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 у розмірі 19 200 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України T70; 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з пунктами 27.2. та 27.3. ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1. та підпунктом «в» пункту 41.2. статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 3 200,00 грн.

Враховуючи вищезазначені встановлені обставини та врахувавши загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку та який виплачується рівними частинами, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відшкодування моральної шкоди у визначеному розмірі на користь кожного з позивачів.

Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

За ст. 2 вказаного Закону поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП та смерті потерпілого ОСОБА_5 , позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на послуги пов`язані з спорудженням надгробного пам`ятника загиблому сину у розмірі 27 000 грн., що підтверджується копією накладною № б/н від 05.04.2018 та копією товарного чеку №б/н від 05.04.2018. (а.с.24).

Крім того, позивачем ОСОБА_2 також понесені витрати на поховання загиблого ОСОБА_5 у розмірі 1 624 грн. 00 коп., що підтверджується копією товарного чеку від 27.06.2017 за №173/05/18 та копією квитанції до прибуткового касового ордера № 172/04/17 від 27.06.2017. (а.с.22).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на послуги пов`язані з спорудженням надгробного пам`ятника загиблому сину у розмірі 27 000 грн та на користь ОСОБА_2 понесені витрати на поховання загиблого ОСОБА_5 у розмірі 1 634 грн. 00 коп.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 268 800,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої втратою годувальника за період з 26.06.2017 року до досягнення ОСОБА_3 18-ти років, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суми на відшкодування шкоди мають присуджуватись особам, які мають право на відшкодування з дня смерті потерпілого.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою загиблого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1044. Станом на день смерті ОСОБА_5 право на одержання від загиблого утримання мала його донька ОСОБА_3 .

Не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, те що на момент своєї смерті батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 був безробітним, оскільки наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у неї окрім заробітної плати інших виплат з огляду на гарантії, передбачені Законом України «Про зайнятість населення».

Відповідно до ч. 2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Матеріали справи не містять даних про те, що загиблий ОСОБА_5 працював та отримував заробітну плату, тому розмір відшкодування визначається виходячи із мінімальної заробітної плати.

Розрахунок належної до виплати суми здійснюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 3 200,00 грн.

Пунктом 27.2. статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На дату смерті годувальника його доньці було повних 3 роки 11 місяців 27 днів. Отже загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ОСОБА_3 18-ти років становить 168 місяців.

Сума виплати у зв`язку з втратою годувальника повинна становити 268 800,00 грн грн. (168 місяців х 1600 грн (з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого).

Відповідно до п.27.5. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю відповідно до полісу №АК4414200 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданого ТДВ "СТДВ "Глобус" становить 200 000 грн.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував та стягнув страхове відшкодування в розмірі, що перевищує ліміт відповідальності, чим порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Враховуючи зазначене, рішення суду в частині стягнення з ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 268 800,00 грн у відшкодування шкоди, в зв`язку із втратою годувальника слід змінити та стягнути страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності та з врахуванням стягнутої моральної шкоди 185 000 грн ( 200 000 грн - 15000 грн).

Щодо стягнення витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЛВ №000317 на ім`я адвоката Мелех Д.О., договір про надання правничої допомоги від 04 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія «Автопоміч» в особі Директора Лабика Р.Р., детальний опис робіт від 24.01.2019 року, рахунок-фактура від 24.01.2019 року, виписка є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців на ТОВ «Компанія «Автопоміч», акт виконаних робіт від 21.02.2019 року, квитанція № ПН2283 від 21.02.2019 на суму 12 000 грн., також надано Договір про надання професійної допомоги №0076-ц від 04.06.2019 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Гранд Груп Партнерс» в особі керуючого партнера Ясінчького С.Е. та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , замовлення №1 на надання професійної правничої допомоги від 04.06.2019 року, рахунок-фактура від 07.06.2019 року на суму 9000 грн. акт виконавих робіт від 07.06.2019 року, детальний опис робіт від 07.06.2019 року, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців на Адвокатське об`єднання «Гранд Груп Партнерс» на (а.с.41-46, а.с.116-122, т.1).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув витрати на правничу допомогу.

Доводи апелянта, про те, що оскільки вина ОСОБА_4 як водія застрахованого у ТДВ «Глобус» автомобіля у скоєнні ДТП не доведена, шкоду заподіяно невстановленим транспортним засобом, то саме на МТСБУ покладено обов`язок з її відшкодування. Отже, товариство є неналежним відповідачем в цій справі є безпідставними, з огляду на наступне.

Внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки (автомобіля «OPEL KADETT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та невстановленого транспортного засобу) було завдано шкоди іншим особам, а тому на підставі частини другої статті 1188 ЦК України особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У такому випадку позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, ТДВ «Глобус» як страховик цивільно-правової відповідальності володільця автомобіля «OPEL KADETT» є неналежним відповідачем в цій справі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що стягнення страхових платежів у вигляді одноразової виплати суперечить положенням спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено строки, порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до ЦК України, та який визначає порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення страхових платежів у вигляді одноразової виплати.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 09 червня 2021 року (справа №440/510/19, провадження № 61-17890св20) та від 25 листопада 2020 року (справа № и 747/522/19, провадження № 61- 3640 св20).

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково, або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"- задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року - в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , шкоди, в зв`язку із втратою годувальника -змінити, зменшивши цей розмір з 268 800,00 грн до 185 000 грн.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: