Справа № 304/1223/21 Провадження № 2/304/70/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2022 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Чепурнова В. О.,
з участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1223/21 за позовом заступника керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Перечинське лісове господарство», про відшкодування шкоди, завданої кримінальним злочином, внаслідок незаконної порубки дерев,
прокурор звернувся в суд з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 шкоду, заподіяну злочином у розмірі 39 406 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30 травня 2020 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи у кварталі 73 виділі 8 лісництва «Шипот» ДП «Перечинське ЛГ», що знаходиться в урочищі «Фітькова Погарь» на території Державного зоологічного заказника республіканського значення «Тур`я-Полянський» поблизу села Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку та з метою вчинення незаконної рубки деревини породи «Бук» в особистих цілях, за допомогою бензомоторної пили, вчинив самовільну рубку восьми лежачих дерев (вітровал) породи «бук» різного діаметру, які розрубав на менші частини та за допомогою власного автомобіля марки «ЗІЛ 131» вивіз за місцем свого проживання. Згідно з довідкою ДП «Перечинське ЛГ» та Актом №1 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, розмір шкоди, заподіяної самовільною рубкою вказаних дерев у об`єктах природно-заповідного фонду загальним об`ємом 11,2 метрів кубічних, становить 39 406 грн. Таким чином ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 246 КК України. Прокурор зазначає, що вироком Перечинського районного суду від 27 травня 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 грудня 2020 року між прокурором та обвинуваченим, і призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 25 500 грн. Зазначений вирок набрав законної сили 30 червня 2021 року та в апеляційному порядку оскаржений не був. Також прокурор вказує, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, а у добровільному порядку відповідач завдані збитки не відшкодував, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.
У судове засідання прокурор Маханець В.В. не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Представник Т.Реметівської сільської ради та ДП «Перечинське ЛГ» у судове засідання також не з`явилися, попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримавши позовні вимоги.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди прокурора ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2021 року у справі № 304/1214/20, який набрав законної сили 30 червня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошові виразі становить 25 000 грн.
Вироком суду встановлено, що 30 травня 2020 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи у кварталі 73 виділі 8 лісництва «Шипот» ДП «Перечинське ЛГ», що знаходиться в урочищі «Фітькова Погарь», на території Державного зоологічного заказника республіканського значення «Тур`я-Полянський» поблизу села Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку та з метою вчинення незаконної рубки деревини породи «Бук» в особистих цілях, за допомогою бензомоторної пили, вчинив самовільну рубку восьми лежачих дерев (вітровал) породи «бук» різного діаметру, які розрубав на менші частини та за допомогою власного автомобіля марки «ЗІЛ 131» вивіз за місцем свого проживання.

Згідно з довідкою ДП «Перечинське ЛГ» та Актом № 1 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, розмір шкоди, заподіяної самовільною рубкою вказаних дерев у об`єктах природно-заповідного фонду загальним об`ємом 11,2 метрів кубічних, становить 39 406 грн.

Тим самим ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 246 КК України.

Вказана шкода є істотною і розрахована відповідно до додатку № 1 Постанови Кабміну № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Зазначений розмір заподіяної шкоди підтверджується розрахунком Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» проведеним відповідно до постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», а також висновком судової економічної експертизи № 120/121-21 від 21.01.2021.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 105 ЛК України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 цього Кодексу встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 108 ЛК України незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 61-24141 св18.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 цього Кодексу встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків.

Таким чином шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Отже, з огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення відповідачем шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу, суд вважає, що Т.Реметівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області є належним позивачем у даній справі, оскільки незаконну порубку дерев здійснено на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина ОСОБА_1 у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Розмір завданої шкоди розраховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Враховуючи наведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача підлягає, відшкодуванню у повному обсязі.

Крім цього, за правилами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати, які підлягали сплаті при поданні даного позову у порядку абз 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону в розмірі 2 270 грн, слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь місцевого бюджету Тур`є Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (р/р UA0007443 в Головному управлінні казначейства у Закарпатській області, , код класифікації доходів бюджету 24062100) суму шкоди, завданої кримінальним злочином, у розмірі 39 406 (тридцять дев`ять тисяч чотириста шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури, ; місцезнаходження: 88000 Закарпатська область м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6.

Позивач: Тур`є Реметівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89221 Закарпатська область Ужгородський район с. Т.Ремета, вул. Тканка, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Перечинське лісове господарство», ; місцезнаходження: 89203 Закарпатська область Ужгородський район с. Сімер, вул. Будівельників, 7.

Головуючий: Чепурнов В. О.