Справа № 645/2456/18
Провадження № 4-с/645/19/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),-

в с т а н о в и в:

У провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій він просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 59514203 від 17.08.2021 року винесену державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Луговим В.М.

Скарга обґрунтована тим, що 08.02.2019 року Фрунзенським районним судом м.Харкова ухвалене рішення у справі № 645/2456/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності. Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 03.06.2019 року скасоване рішення суду першої інстанції, задоволено позов ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_2 демонтувати паркан, що розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 кадастровий номер :11:040:0004. На виконання рішення суду відкрите виконавче провадження № 59514203. 17.08.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказана постанова суперечить позиці Верховного суду, викладеній у справі № 520/17779/14. Рішення суду у справі № 645/2456/18 не виконане. Оскаржувану постанову заявник не отримував і лише на прийомі у державного виконавця 25.01.2022 року дізнався про її існування.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав.

Державний виконавець Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. 14.02.2022 року до канцелярії суду подано копію матеріалів виконавчого провадження № 59514203 .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з частинами першою та другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.02.2019 року у цивільній справі № 645/2456/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03.06.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер :11:040:0040 і АДРЕСА_1 відповідно до даних земельно-кадастрової документації. Зобов`язано ОСОБА_2 демонтувати паркан, що розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 кадастровий номер :11:040:0004.

23.07.2019 року відкрите виконавче провадження № 59514203 на виконання постанови апеляційного суду від 03.06.2019 року про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати паркан, що розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 кадастровий номер :11:040:0004.

Заява ОСОБА_2 від 28.08.2019 року на ім`я начальника виконавчої служби свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № 59514203.

23.10.2019 року державним виконавцем складено Акт про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що паркан не демонтовано, рішення суду не виконано.

24.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн на боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із невиконанням добровільно рішення суду.

08.11.2019 року державним виконавцем складено Акт про те, що при виході за адресою: пр. 1 й Плідний, 15 в м.Харкові встановлено, що паркан не демонтовано, рішення суду не виконано.

12.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 3400 грн на боржника ОСОБА_2 , за невиконання рішення суду.

27.11.2019 року державний виконавець подав до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області заяву про кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_2 умисно не виконує судове рішення, яке є обов`язковим для виконання на всій території України.

14.01.2020 року за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що на протязі останніх пів року з 03.06.2019 року сусіди з будинку АДРЕСА_3 не виконують рішення суду.

18.11.2020 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про авансування витрат на залучення суб`єктів господарювання на платній основі, з метою забезпечення провадження виконавчих дій. Повідомлення містило у собі застереження про те, що у разі нездійснення авансування витрат виконавчого провадження, виконавчий лист буде повернутий стягувачу без виконання відповідно вимогам п. 4 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

17.08.2021 року державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Луговим В.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59514203.

Постанова обґрунтована тим, що державним виконавцем вжито заходів передбачених ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 24.10.2019 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу, 12.11.2019 року повторно винесено постанову про накладення штрафу на боржника, 27.11.2019 року надіслано органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи "Войтенко проти України", "Горнсбі проти Греції").

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс ("Піалопулос та інші проти Греції", "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції").

У справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа "Сук проти України" та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень" КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Якщо за судовим рішенням саме боржник зобов`язаний вчинити певні дії, то це не означає, що у разі невиконання ним цього рішення воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу другого частини третьої статті 63 Закону "Про виконавче провадження". Хоч судове рішення і зобов`язує саме боржника вчинити певні дії, однак воно не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює таке виконання без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання цього рішення, з огляду на встановлені судами обставини невиконання у добровільному порядку і вчинення перешкод у виконанні (відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 25 вересня 2020 року у справі № 924/315/17).

Таким чином, та обставина, що саме боржник за судовим рішенням зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу другого частини третьої статті 63 Закону «Про виконавче провадження», оскільки судове рішення хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання.

Установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту і забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Ураховуючи що обставин, за яких судове рішення не може бути виконано без участі боржника, не встановлено, суд вважає необґрунтованими висновки державного виконавця про наявність законних підстав для винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.260,261,447,450,451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити.

Постанову про закінчення виконавчого провадження № 59514203 від 17.08.2021 року винесену державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Луговим В.М. визнати протиправною та скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 22.02.2022 року.

Суддя -