ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Суми

Справа №585/794/21

Номер провадження 22-ц/816/155/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року, у складі судді Шульги В.О. ухвалене у м. Ромни Сумської області, повний текст якого складено 08 листопада 2021 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа: Роменська міська рада Сумської області, про виділ в натурі частки нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила виділити їй в натурі у приватну власність наступні приміщення квартири у житловому будинку літ. «А1» за адресою АДРЕСА_1 : житлову кімнату «3», площею 15,2 кв.м; житлову кімнату «4», площею 10,6 кв.м.; приміщення прибудови літ «а8», яке складається з коридору «5», площею 5,5 кв.м; приміщення прибудови літ. «А9», яке складається з прихожої «2», площею 10,4 кв.м; приміщення прибудови літ. «а10», яке складається з коридору «1», площею 4 кв.м та господарської будівлі і споруди, а саме: сарай літ. «Б», сарай літ. «б», сарай літ. «З», що в сукупності складає 15/100 ідеальних часток нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 у відповідності до приписів ст. 367 ЦК України.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору дарування від 11 червня 1998 року їй на праві спільної часткової власності належить 2/25 частини житлового будинку, житловою площею 109,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , що розміщено на земельній ділянці площею 1580 кв.м. Зазначає, що у її фактичному користуванні перебувають наступні будівлі та споруди: житловий будинок під літ. «А1», прибудови під літ. «а8», «а9», «а10», загальною площею 45,7 кв.м., з них житлової 25,8 кв.м., а також господарські будівлі сараї, позначені під літ. «Б», «б», «З». Решта частина домоволодіння перебуває у користуванні ОСОБА_2 (4/25 частини житлового будинку), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (18/100 частини житлового будинку), ОСОБА_5 (41/100 ), ОСОБА_6 (4/25 частини житлового будинку), ОСОБА_7 (4/25 частини житлового будинку), ОСОБА_8 (9/100).

Вважає, що виділ в натурі належної їй 2/25 частини спірного домоволодіння не буде порушувати прав та інтересів інших співвласників і такий виділ можливо провести за варіантом, запропонованим судовим експертом у висновку будівельно-технічному дослідженні від 19 серпня 2019 року, оскільки такий варіант розподілу відповідатиме сформованому порядку користування, що фактично склався між сторонами протягом триманого часу.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року у в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, так як не було врахована позиція відповідачів у справі, які фактично не заперечували проти виділу зазначених в позовній заяві приміщень, що відповідає 15/100 частини домоволодіння. Крім того, наголошує на тому, що сторони досягли згоди щодо виділу їй у приватну власність частини житлових господарських приміщень та зверталися до суду із заявою про затвердження мирової угоди.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять слухати справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення апеляційної скарги позивача у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 11 червня 1998 року ОСОБА_9 та ОСОБА_1 уклали договір дарування частини будинку, відповідно до умов якого остання отримала у власність 2/25 частини житлового будинку, житловою площею 190,3 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1580,0 кв.м. На цій же ділянці розташовано: будинок дерев`яний А1, будинок цегляний - А1-1, будинок камиш А2-1, будинок цегляний - А3-1, сараї цегляні, дощані Б, б, Б6, Б7, В, л. кухня дерев`яна Б-4, вбиральня дощана У-У4, сарай прибудова цегляна Б2, льох цегляний - п/г (а.с. 10 на звороті).

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №1294 від 19 серпня 2019 року виділ житлового будинку з літ. «А1» з надвірними будівлями, що перебувають за адресою: АДРЕСА_1 в натурі, по сформованому порядку користування можливий. При 1-му варіанту ОСОБА_1 виділяються наступні приміщення квартири у житловому будинку літ. «А-1»: житлова кімната «3», площею 15,2 кв.м.; житлова кімната «4», площею 10,6 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а8»: коридор «5», площею 5,5 кв.м. Приміщення прибудови літ.«а9»: прихожа «2», площею 10,4 кв.м. Приміщення прибудови літ. «a10»: коридор «1», площею 4,0 кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «Б», сарай літ. «б», сарай літ. «З», що складає 15/100 ідеальних часток. Іншим співвласникам залишаються наступні приміщення квартир у житловому будинку літ. «А»: Квартира №1: кухня «1-4», площею 12,4 кв.м.; житлова кімната «1-5», площею 10,2 м. Квартира №2: житлова кімната «2-4», площею 13,4 кв.м. Квартира №3: прихожа «3-3», площею 10,5 кв.м.; житлова кімната «3-4», площею 20,6 кв.м. Квартира №4: коридор «4-3», площею 4,5 кв.м.; житлова кімната «4-4», площею 9,8 кв.м. Квартира № 5,6: житлова кімната «5-3», площею 4,6 кв.м.; житлова кімната «5-4», площею 9,9 кв.м.; прихожа «5-5», площею 4,8 кв.м.; прихожа «6-2», площею 5,5 кв.м.; кухня «6-3», площею 12,3 кв.м.; ванна «6-4», площею 3,4 кв.м.; житлова кімната «6-5», площею 11,3 кв.м.: житлова кімната «6-7», площею 20,9 кв.м. Приміщення прибудови літ. «А3», прихожа «2-2», площею 1,8 кв.м.; прихожа «2-3», площею 1,9 кв.м.; житлова кімната «2-7», площею 8,6 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: коридор «6-1», площею 4,6 кв.м. Прибудова літ. «а1»: коридор «6-6», площею 8,4 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а2»: коридор «5-1», площею 7,1 кв.м.; ванна «5-2», площею 3,1 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а3»: коридор «4-4», площею 1,3 кв.м.; кухня «4-5», площею 4,7 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а4» загальною площею 12,5 кв.м.: коридор «3-1», площею 1,3 кв.м.; санвузол «3-2», площею 2,6 кв.м.; кухня «3-5», площею 8,6 кв.м.. Приміщення прибудови літ. «а5»: коридор «2-1», площею 2,5 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а6»: кухня «1-2», площею 10,1 кв.м.; вбиральня «1-3», площею 0,8 кв.м.; ванна «2-5», площею 2,5 кв.м. кухня площею 6,1 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а7»: коридор «1-1». площею 4,3 кв.м. Приміщення квартири у житловому будинку літ. «А2»: житлова кімната «3», площею 16,6 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а11»: прихожа «2», площею 4,3 кв.м. Приміщення веранди літ. «а12» : веранда «1», площею 3,4 кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «Б1», сарай-прибудова літ. «Б2», сарай літ. «б1», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», погріб літ. «К», душ літ. «Ж», сарай літ. «М», вбиральня літ. «У», вбиральня літ «У1», вбиральня літ. «У2», що складає 85/100 ідеальних часток. Подальша експлуатація даних об`єктів: житлового будинку та господарських споруд садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як окремих об`єктів нерухомого майна, можлива (а.с. 14-18).

З довідки виданої 18 червня 2019 року ФОП ОСОБА_10 співвласникам нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що згідно технічного обстеження у користуванні співвласників знаходяться наступні будівлі та споруди: ОСОБА_11 - житловий будинок літ. «А2», прибудова «а11», «а12» загальною площею 24,3 кв.м, жилою площею 16,6 кв.м (загальна площа будинку зменшилася на 8,5 кв.м за рахунок демонтажу прибудови), сарай-прибудова літ. «Б2»; ОСОБА_1 - житловий будинок «А1», прибудова «а8», прибудова «а9», прибудова «а10» загальною площею 45,7 кв.м, жилою площею 25,8 кв.м, сараї літ. «Б», «б», «3»; ОСОБА_6 - кімнати в будинку «літ.А», а саме: кімната «1-1» площею 4,3 кв.м, кімната «1-2» площею 10,1 кв.м, кімната «1-3» площею 0,8 кв.м, кімната «1-4» площею 12,4 кв.м, кімната «1-5» площею 10,2 кв.м - загальна площа 37,8 кв.м, сарай літ. «Д», вбиральня літ. «У» - становить 4/25 частини житлового будинку; ОСОБА_2 - кімнати в житловому будинку літ. «А», а саме: кімната «2-1» площею 2,5 кв.м, кімната «2-2» площею 1,8 кв.м, кімната «2-3» площею 1,9 кв.м, кімната «2-4» площею 13,4 кв.м, кімната «2-5» площею 2,5 кв.м, кімната «2-6» площею 6,1 кв.м, кімната «2-7» площею 8,6 кв.м- загальна площа 36,8 кв.м, сарай літ. «б1», «М», частина сараю літ. «Б1» (раніше Б6) - становить 4/25ч. житлового будинку; ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - кімнати в будинку літ. «А», а саме кімната «3-1» площею 1,3 кв.м, кімната «3-2» площею 2,6 кв.м, кімната «3-3» площею 10,5 кв.м, кімната «3-4» площею 20,6 кв.м, кімната «3-5» площею 8,6 кв.м- загальна площа 43,6 кв.м, сарай літ. «Г», вбиральня літ. «У2», літній душ літ. «Ж» - становить 18/100 частини житлового будинку; ОСОБА_8 - кімнати в будинку літ. «А», а саме: кімната «4-1» площею 1,3 кв.м, кімната «4-2» площею 4,7 кв.м, кімната «4-3» площею 4,5 кв.м, кімната «4-4» площею 9,8 кв.м- загальна площа 20,3 кв.м - становить 9/100 частини житлового будинку; ОСОБА_5 кімнати в житловому будинку літ. «А», а саме: кімната «5-1» площею 7,1 кв.м, кімната «5-2» площею 3,1 кв.м, кімната «5-3» площею 4,6 кв.м, кімната «5-4» площею 9,9 кв.м, кімната «5-5» площею 4,8 кв.м, кімната «6-1» площею 4,6 кв.м, кімната «6-2» площею 5,5 кв.м, кімната «6-3» площею 12,3 кв.м, кімната «6-4» площею 3,4 кв.м, кімната «6-5» площею 11,3 кв.м, кімната «6-6» площею 8,4 кв.м, кімната «6-7» площею 20,9 кв.м- загальна площа 95,9 кв.м, погріб літ. «К» (раніше п/г), сарай літ. «В», частина сараю літ. «Б1» (раніше Б6)- становить 41/100 частини житлового будинку. Загальна площа житлового будинку літ. «А» становить 234,4 кв.м, жила площа 109,3 кв.м. (а.с. 30).

Згідно довідки від 23 лютого 2021 року відділу у Роменському районі Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області №46/110-21: земельна ділянка адресою: АДРЕСА_1 не приватизована і належить до земель Роменської міської ради.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно договору дарування позивач є власником 2/25 частин житлового будинку, що становить 0,08%, а просить виділити їй у приватну власність приміщення квартири у житловому будинку, що в сукупності складає 15/100 ідеальних часток нерухомого майна, що становить 0,15%, що майже вдвічі більше від належної ідеальної частки в майні. При цьому питання компенсації частки вартості позивач не ставить і не вказує, що дане питання якимось чином врегульовано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 2 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За змістом ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.

Відповідно до ст.ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Проте, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, позивач просить виділити їй приміщення кватири у житловому будинку, позначеному під літ «А1» з прибудовами та господарськими спорудами, які перебували у її фактичному користуванні, що в сукупності складають 15/100 частини нерухомого майно, що майже в двічі більша за частку в майні, яка їй була подарована 11 червня 1998 року (2/25 або 8/100 частини).

Позивачем та її представником під час розгляду справи взагалі не обґрунтували, які дії позивача, зокрема, здійснення нею особисто добудов, перебудова приміщень чи їх реконструкція, призвели до збільшення її частки у в цьому нерухомому майні.

Усталений порядок користування співвласниками домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , не є підставою для виділу одному із співвласників частки, що є більшою від ідеальної частки, без присудженням грошової компенсації іншим співвласникам, частка яких відповідно зменшилася.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Позивач звертаючись до суд з позовом, на підтвердження можливості виділу належної їй частки в домоволодінні надано копію висновку будівельно-технічного дослідження №1294, складеного 19 серпня 2019 року.

Повторно дослідивши вказаний висновок (а.с. 14-18), колегією суддів було встановлено, що будівельно-технічне дослідження проведено за заявою ОСОБА_7 від 16 серпня 2019 року та на вирішення експерту Андрєєву Л.Г. було постановлено наступні питання: визначити можливість виділу квартири у будинку літ. «А-2» ОСОБА_7 , що розташована за адресо: АДРЕСА_1 , з урахуванням сформованого порядку користування; чи можливе подальша експлуатація даного об`єкту, як окремого об`єкту нерухомого майна? Також, експертом зазначено, що при проведенні дослідження проводилося обстеження квартири, що розташована у будинку під літ. «А-2» за вказаною адресою, у той же час експерт робить висновки про можливі варіанти розподілу ОСОБА_1 з виділом їй приміщення квартири у житловому будинку під літ. «А-1». ,

Таким чином, беручи до уваги те, що у супереч вимогам с. 102 ЦПК України, експертом фактично були вирішені питання, які не були предметом експертного дослідження замовленого ОСОБА_7 , а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано не взяв до уваги висновок будівельно-технічного дослідження №1294, складений 19 серпня 2019 року.

З клопотанням про призначення відповідної експертизи судом для вирішення питання можливих варіантів виділу частки позивача у домоволодінні, та, в разі відхилення від ідеальної частки позивача, визначення розміру грошової компенсації іншим співвласників, частки яких будуть зменшені, позивач та її представник до суду не зверталися.

Усупереч доводів апеляційної скарги, відмовляючи у затвердженні мирової угоди суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 207 ЦПК України та дійшов до обґрунтованого висновку, що умови мирової угоди суперечать закону.

Колегія суддів не приймає визнання позову відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та заяви ОСОБА_5 , як представника відповідача ОСОБА_7 , про що вони зазначали у заявах за їх підписами, які надійшли до апеляційного суду.

Зокрема, відповідачі в судове засідання не з`явилися, а тому колегія суддів позбавлена можливості виконати вимоги ст. 206 ЦПК України та роз`яснити ним наслідки відповідних процесуальних дій.

Крім того, з долученої до заяви ОСОБА_12 , на підтвердження повноважень представляти інтереси ОСОБА_7 довіреності вбачається, що остання її уповноважувала бути її представником у всіх питаннях з оформлення її спадкових прав на будь-яке нерухоме та рухоме майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_13 , а не представляти її інтереси у цій цивільній справі.

Колегія суддів звертає уваги і на те, що питання поділу спільного майна вирішується в судовому порядку лише за відсутності згоди всіх співвласників. Проте, звертаючись до суду з позовом позивачем взагалі не вказує про наявність спору між сторонами, а доводи апеляційної взагалі мотивує, що відповідачі не заперечують проти запропонованого нею варіанту виділу частки із домоволодіння.

За таких обставин, питання виділу частки позивача із спільної часткової власності, може бути вирішено шляхом укладення між всіма співвласниками нотаріально посвідченого договору.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно встановив правовідносини, що склалися, дослідив і надав правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам і доводам сторін й правильно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ухвалив судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішень не впливають.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко