Справа № 541/36/22
Провадження №2/541/363/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Куцин В.М.,

секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Житомирської області Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович,

В С Т А Н О В И В :

13 квітня 2021 оку позивач ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №71191 від 28.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», заборгованості в розмірі 12106,37 грн.

Мотивуючи позовні вимоги, тим що 19.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було відкрито виконавче провадження ВП №67599702 про стягнення з неї 12106,37 грн. невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Житомирської області Остапенко Євген Михайлович від 28.05.2021, реєстраційний номер №71191.

В електронному чи письмовому виді з відповідачем не укладала кредитних та фінансових договорів. Вона абсолютно заперечує наявність цього боргу, незаконний виконавчий напис приватного нотаріуса та незаконне відносно неї, як боржника, виконавче провадження. Про видачу спірного виконавчого напису їй взагалі нічого невідомо, вона його не отримувала і дізналася про порушення своїх прав з єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчого провадження.

Позивач вважає видання вищевказаного виконавчого напису неправомірним та таким, що порушує її права, виходячи із наступного.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону.

Позивач стверджує, що не отримував письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, нотаріусом не було перевірено отримання позивачем такої вимоги, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Позивач стверджує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме:

- без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу;

- позивачем не було отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом;

- нотаріус вчинив виконавчий напис про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитного договору, але не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Ухвалою судді від 10 січня 2022 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості за виконавчим провадженням №67599702, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича.

Ухвалою судді від 13.01.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачу роз`яснено право протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України і протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, подати свої заперечення, які повинні відповідати частинами третьої - п`ятої статті 178 ЦПК та право відповідача відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України подати зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Роз`яснено третій особі право протягом 5 днів з дня отримання позову, відзиву на позовну заяву подати свої пояснення щодо позову, відзиву, які мають відповідати вимогам частини третьої-п`ятої статті 178 ЦПК України.

Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу надати належно посвідчену копію виконавчого напису про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.

Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипнику Володимиру Леонідовичу зобов`язано надати завірені копії документів виконавчого провадження №67599702 від 19 листопада 2021 року щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 78).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав (а.с. 41).

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 40,42).

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. витребувані судом докази не надійшли.

Від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. надійшли витребувані судом докази, а саме завірені копії документів виконавчого провадження №67599702 від 19 листопада 2021 року щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості (а.с. 45-76).

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис №71191 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», заборгованості в розмірі 12106,37 грн. за кредитним договором №13-28657 від 17.12.2019 укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та ОСОБА_1 (а.с. 47).

Стягнення заборгованості відповідно до змісту виконавчого напису відбувається за період з 01.01.2020 по 27.05.2021.

Сума заборгованості складає 11706,37 грн., в тому числі:

- заборгованість за тілом кредиту 1000,00 грн.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 306,32 грн;

- заборгованість за пенею 10400,05 грн.;

За вчинення вищевказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, які підлягають стягненню в розмірі 400,00 грн з Боржника на користь Стягувача.

Тобто, загальна сума, що підлягає стягненню 12106,37 грн.

19 листопада 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 678599702 на підставі вищевказаного виконавчого напису №71191 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 12106,37 грн. (а. с. 74).

Відповідно до кредитного договору №13-28657 від 17 грудня 2019 року укладеного між ПТОВ «Українські фінансові операції» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит в розмірі 1000,00 грн. (а.с.48).

Позивач в позовній заяві стверджує, що про існування заборгованості в розмірі 12106,37 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за кредитним договором №13-28657 від 17 грудня 2019 року та про існування відкритого виконавчого провадження не знала до грудня 2021 року, до відрахування з її платіжної картки коштів.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що нарахована відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції ", надана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М., заборгованість в сумі 12106,37 грн., не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми.

Нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. надано належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №71191 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 12106,37 грн., однак з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулася одразу до суду після початку стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка ЄМ. №71191 від 28.05.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості, а також не перевірені обставини, що між сторонами дійсно існували будь-які договірні зобов`язання.

На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00грн. В зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 18, 262 ЦК України, ст. 15, 16, 18, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №71191 від 28.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», заборгованості в розмірі 12106,37 грн. за кредитним договором №13-28657 від 17 грудня 2019 року, а також витрат пов`язаних з його вчиненням.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миргород, Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: вул. Набережно Корчуватська, 27, прим. 2, м. Київ, .

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: майдан Героїв Небесної Сотні, 7, м. Харків.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, місцезнаходження: вул. Троїцька, 89А, м. Кременчук.

Суддя: В. М. Куцин