Справа № 279/6907/21
Провадження № 2/279/525/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2022 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Подвисоцькою Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/6907/21 за позовом ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Виробничого підрозділу "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі, зазначивши, що з 14.12.2018 рокувона працює на посаді чергового переїзду 3 розряду переїзду 239 км. околотку 11 виробничої дільниці 2. Наказом № 395 від 09.12.2021 року вона була відсторонена від роботи з підстав відсутності щеплення від COVID-19. Вказане відсторонення здійснено з посиланням на ст.46 КЗпП, частину 2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року, п.41-б Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року та наказ МОЗ "Про затвердження переліку професій, виробництв, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" від 04.10.2021 року № 2153. З вказаним наказом вона ознайомилась під підпис 10.12.2021 року.

Вважає наказ про відсторонення її від роботи незаконним, таким, що порушує її право на працю і супутні соціальні права, гарантовані Конституцією України. Відсутність у неї щеплення не може бути підставою відсторонення від роботи і позбавлення заробітної плати.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ № 395 від 09.12.2021 року про відсторонення її від роботи, допустити її до роботи, зобов`язати відповідача виплатити їй заробітну плату за час відсторонння від роботи та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою від 18.01.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримав 01.02.2022 року), відзив на позов та інших заяв не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи та прованалізувавши їх в сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.12.2018 року працює на посаді чергового переїзду 3 розряду переїзду 239 км. околотку 11 виробничої дільниці 2 Виробничого підрозділу "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

25.11.2021 року ОСОБА_1 була ознайомлена з листом про обов`язкове щеплення проти COVID-19, необхідність пред`явлення безпосередньому керівнику не пізніше 08.12.2021 року документу, який підтверджеє проведення вакцинації проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікарі щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплдень проти COVID-19; відмова або ухилення від обов`язкового проведення щеплення проти проти COVID-19 може бути підставою для відсторонення від роботи.

13.12.2021 року ОСОБА_1 подала письмове заперечення щодо порушення її прав на працю.

Наказом № 395 від 09.12.2021 року ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 11.12.2021 року до моменту усунення нею причин відсторонення. Підставою відсторонення від роботи зазначено подання керівника підрозділу, акт про відмову пред1явлення документа про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або копії медичного висновку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Вказане відсторонення здійснено з посиланням на ст.46 КЗпП, ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року, п.41-б Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року та наказ МОЗ "Про затвердження переліку професій, виробництв, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" від 04.10.2021 року № 2153.

З вказаним наказом ОСОБА_1 ознеайомлена під підпис 10.12.2021 року.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума нарахованого доходу за період з 01.06.2021 року по 01.12.2021 року становить 65705,94 грн.

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відсторонення позивача від виконання трудових обов`язків з підстав відсутності щеплення проти хвороби COVID-19. При вирішенні даного спору суд перевіряє на відповідність законодавству оспорюваного наказу про відсторонення від роботи працівника закладу загальної середньої освіти й правомірності невиплати відповідному працівникові заробітної плати.

Вирішуючи позовні вимоги, суд керується Конституцією України, КЗпП, Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також підзаконними нормативно-правовими актами.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зістаттею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Стаття 49 Конституції України встановлює, що держава, зокрема, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Трудові відносини в Україні врегульовані КЗпП України (ст. 1).

Статтею 21КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема, й обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я.

Як визначено в ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, який визначений статтею 46 Кодексу, не є вичерпним; в той же час підстави для відсторонення працівника від роботи мають бути визначені виключно актами законодавства України.

Згідно з ч.1 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

В той же час, ч.2 ст.12 вказаного Закону, на яку відповідач посилається в наказі, як на підставу відсторонення позивачки від роботи, передбачає, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Таким чином, статтею 12 Закону обов`язковими визначено щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу; щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 за статтею 12 Закону до переліку обов`язкових не віднесено. В той же час, ч.2 ст.12 Закону визначає, що вказаний перелік хвороб, щеплення від яких можуть бути визнані обов`язковими для певного кола працівників, може бути розширений, а відмова чи ухилення працівника від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, є підставою для його відсторонення від роботи. З аналізу вказаних норм слідує висновок, що підставою для відсторонення працівника від роботи є його ухилення чи відмова не від будь-якого щеплення, а лише від обов`язкового профілактичного щеплення для даного кола працівників.

Крім того, порядок відмови особи від обов`язкового медичного щеплення визначений ч.6-7 ст. 12 Закону, якими визначено, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків; відомості про профілактичні щеплення, поствакцинальні ускладнення та про відмову від обов`язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку і вносяться до відповідних медичних документів.

Так, перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення визначаються відповідним календарем, що встановленостаттею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Норми вказаного Календаря, який затверджений наказом МОЗ України, також визначають, що саме цей календар встановлює перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення. Розділ IV вищевказаного Календаря визначає конкретний перелік захворювань та відповідних категорій осіб за віком чи видом роботи, які підлягають щепленням на ендемічних територіях та за епідемічними показаннями.

Однак, захворювання COVID-19 та щеплення проти нього відсутні у будь-якому із розділів Календаря профілактичних щеплень, у зв`язку з чим щеплення проти такого захворювання не набуває статусу обов`язкового профілактичного згідно з вимогами Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, пунктом 3 якого до переліку осіб, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 віднесено працівників закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Пунктом 41-6 постанови КабінетуМіністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу), передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захистнаселення відінфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Право на працю та право заробляти працею на життя, яке гарантоване статтею 43 Конституції, включено дорозділу ІІ Конституціїі належить до основних прав і свобод людини та громадянина.

Пунктом 1 статті 92 Конституції встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Конституційний Суд України у рішенні №10-р/2020 від 28.08.2020 р. зазначає, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України; обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Таким чином, відповідно до пункту 2статті 116 Конституції Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянами, в тім, цей орган не наділений повноваженнями ухвалювати нормативно-правові акти, спрямовані на звуження або обмеження цих прав.

З оглядну на викладене, суд прийшов до висновку, що незважаючи на те, що посада позивача, хоч і віднесена до переліку осіб, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, однак, саме щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 законодавством України не віднесено до переліку обов`язкових, а відтак, відсутність у позивача даного щеплення не є підставою для її відсторонення від роботи.

Таким чином, суд констатує, що відсторонення позивача від роботи є втручанням її у право на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, що не ґрунтується на законі, а відтак, оскаржуваний наказ про відсторонення позивача від роботи підлягає скасуванню.

Стосовно вимог про допущення позивача до роботи та зобов`язання відповідача виплатити заробітну плату за час незкаонного відсторонення від роботи суд зазначає, що є підстави для задоволення похідних вимог.

Содові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ №395 від 09.12.2021 року Виробничого підрозділу "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 09.12.2021 року.

Допустити ОСОБА_1 до виконання трудових обов`язків на посаді чергової по переїзду 3 розряду переїзду 239 км. околотку 11 виробничої дільниці 2.

Зобов`язати Виробничий підрозділ "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 забробітну плату за час відсторонення від роботи, а саме з 09.12.2021 року до дня фактичного допущення до роботи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 09.01.1996 року.

Відповідач Виробничий підрозділ "Овруцька дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", місце знаходження: 11512 , м. Овруч вул. Героїв Майдану, 70-Г, /369.

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом