"18" лютого 2022 р.
Справа №642/8816/21
Провадження № 2/642/109/22
18 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Грінчук О.П.,
за участі секретаря Мотора В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
Позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, вказуючи, що у сторін є двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Наразі вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не має можливості працювати та отримувати заробітну плату. Відповідач є працездатним, а тому в змозі сплачувати аліменти на її утримання. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з позовом.
Ухвалою суду від 02.03.2021 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, вказуючи, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Червонозаводським районним у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській обл., батьком дитини зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .
Також згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого Холодногірськи районним у м. Харкові ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьком якого зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .
Діти зареєстровані та проживають за однією адресою з матір`ю: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.
Згідно довідки №01-34/52 від 09.11.2021, виданої завідувачем КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №357 ХМР Автенюк Н., ОСОБА_1 працює у даному закладі на посаді помічника вихователя з 13.01.2020 по теперішній час. Наразі вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.11.2020 по 25.09.2023.
З довідки №424 від 22.11.2021 вбачається, що доходи у ОСОБА_1 за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року відсутні.
Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Проаналізувавши зазначене положення закону, суд вважає, що посилання позивача на скрутне матеріальне становище не є законною підставою для стягнення з батька її дитини аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.
Частинами 1,2,3 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В обгрунтування позову позивач лише вказала, що відповідач є працездатним, а тому в змозі надавати їй таку допомогу.
В той час, до позову нею не додано жодного доказу на підтвердження можливості відповідача надавати їй матеріальну допомогу.
В свою чергу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказів про наявність у відповідача доходів позивачем не надано.
При цьому, доказуванню у даному спорі підлягає саме можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Приймаючи до уваги вищевказані доводи позивача та матеріали справи, ОСОБА_1 не доведено, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору необхідно віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дружини залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: