РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , від імені т а в інтересах якої діє адвокат Сергієнко Андрій Михайлович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Солоцький Дмитро Олександрович про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

Позивач ОСОБА_6 18.12.2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Солоцький Дмитро Олександрович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 07.06.2017 року у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Солоцького Д.О. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №789. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй та її сестрі ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 24.05.2000 року, належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1 . 24.04.2017 року позивачем у приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області Моклигіної О.С. було видано нотаріально посвідчену довіреність на право продажу вказаної належної їй на праві приватної власності частини квартири за ціну та на умовах на власний розсуд. 07.06.2017 року ОСОБА_4 , діючи він свого імені та від імені ОСОБА_6 , у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Солоцького Д.О. уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 за 71000 гривень. В той час як згідно оцінки станом на 02.06.2017 року вартість квартири склала 70427 гривень. Проте, вказані в договорі обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Так, ОСОБА_6 , хоч і видала на ім`я ОСОБА_4 нотаріально посвідчену довіреність, при укладанні угоди у нотаріуса присутньою не була. Будь-яких грошових коштів від ОСОБА_2 чи від ОСОБА_4 не отримувала. У договорі відсутній підпис ОСОБА_7 як продавця її частини квартири та відсутній підпис ОСОБА_4 як представника ОСОБА_6 . Згідно довідки щодо ринкової вартості спірної квартири ВОП ОСОБА_8 від 11.08.2017 року дійсна ринкова вартість квартири становить 427541,00 гривень. Крім цього, виданою довіреністю позивач не уповноважувала ОСОБА_4 отримувати грошові кошти від продажу квартири. З урахуванням викладених обставин позивач вважає оспорюваний договір недійсним.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

21.08.2020 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив проти позову, в якому просила відмовити у задоволенні позову, вважала його необґрунтованим та безпідставним. зазначила, що зі змісту довіреності від 24.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 може бути представником ОСОБА_6 , узгоджувати всі питання, що виникатимуть в процесі виконання повноважень, а при необхідності здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно, подавати від її імені документи, сплачувати кошти за виготовлення та оформлення документів, сплачувати належні платежі, отримати належні їй грошові суми, укласти договір купівлі-продажу вказаного майна. У договорі купівлі-продажу від 07.06.2017 року визначена ціна у пункті 4 71000 гривень, яка була отримана повністю продавцем до підписання цього договору, про що свідчить підпис продавця на договорі. Сторони підтвердили факт повного розрахунку. Отже продавець ОСОБА_4 здійснила продаж квартири від свого імені та від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності від 24.04.2017 року. Крім цього, при укладенні угоди купівлі-продажу нерухомості замовити проведення оцінки нерухомості має лише продавець. Зазначена у договорі оціночна вартість майна 70427 гривень була зроблена станом на 02.06.2017 року ТОВ «Приват Юг Груп».

18.11.2020 року від ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що вона та позивач, яка є її сестрою, були власниками квартири АДРЕСА_1 . Фактично у квартирі проживали позивач та її доньки. У 2010 році позивач, а у 2013-2014 роках доньки позивача виїхали на постійне місце проживання за кордон. У квартирі залишилися проживати сторонні люди, після виселення яких квартира залишилася у жахливому стані. Сміття з квартири вивозила відповідач та вона також була змушена сплатити накопичені борги в квартирі за комунальні послуги. У 2017 році позивач надала довіреність відповідачу з метою продажу спірної квартири, оскільки позивач не збиралася повертатися в Україну. 07.06.2017 року квартиру було продано за визначену оцінкою суму з урахуванням стану квартири. Довіреністю позивач уповноважила відповідача на продаж квартири на власний розсуд останньої за ціною та на умовах, а також уповноважила її на отримання грошових коштів. Проте, гроші від продажу квартири позивач від відповідача брати відмовилася. Довіреність позивач не скасовувала. Оскільки позивач звіт про оцінку квартири не оспорювала, сумніви позивача щодо дійсної вартості квартири ґрунтуються на припущеннях. Здійснюючи продаж квартири, відповідач діяла від імені обох співвласників. З урахуванням викладеного, відповідач вважає позов безпідставним.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Солоцького Дмитра Олександровича завірену у встановленому законом порядку копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 07.06.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовити з підстав, викладених у відзиві відповідача.

В судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовити з підстав, викладених у відзиві відповідача.

Позивач, відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.04.2017 року позивач за справою ОСОБА_6 видала нотаріально посвідчену довіреність на ім`я відповідача за справою ОСОБА_4 , зокрема на представлення її інтересів в усіх установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, у тому числі в державних нотаріальних конторах, приватного нотаріуса з усіх питань, що стосуються її як власника частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі з питань продажу за ціну та на умовах на власних розсуд вищевказаної частини квартири, для чого надала право подавати від її імені до всіх уповноважених органів, підприємств, установ, організацій відповідні документи, одержувати на її ім`я довідки та документи, вирішувати від її імені всі питання щодо одержання рішень, дозволів, довідок, проектної, експертної та іншої документації, а при необхідності здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно; отримати належні їй грошові суми; укласти договір купівлі-продажу вказаного майна; підписувати документи в межах наданих повноважень, в тому числі вказані договори тощо. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області Моклигіною О.С., зареєстрована в реєстрі за №352.

Згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області Моклигіною О.С., та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 передали у власність ОСОБА_2 належну їм на праві приватної власності однокімнатну квартиру, яка розташована: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 прийняла вказану однокімнатну квартиру і сплатила обговорену грошову суму. Згідно пункту 4 договору продаж вчинено за 71000 гривень, які продавці отримали повністю до підписання цього договору, про що свідчать підписи продавців на цьому договорі. Сторони підтверджують факт повного розрахунку.

Пунктом 5 договору визначено, що ринкова вартість відчужуваної нерухомості згідно Звіту про оцінку майна, зробленому ТОВ «ПРИВАТ ЮГ ГРУП» станом на 02.06.2017 року складає 70427 гривень.

Пунктом 22 договору визначено, що сторони своїм підписом на цьому договорі свідчать, що у них відсутні заперечення щодо кожної з умов правочину, вони однаково розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки для кожної із сторін і у них відсутній сторонній вплив на їх волевиявлення. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О., зареєстрований в реєстрі за №789.

Що також підтверджується матеріалами нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.08.2021 року, яка заведена щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 07.06.2017 за реєстровим №789, укладеним між ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 .

З матеріалів нотаріальної справи встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Шевченко Н.В., яке було зареєстровано в Херсонському БТІ 25.05.2000 року.

На час продажу вартість спірної квартири АДРЕСА_3 була визначена згідно звіту ТОВ «ПРИВАТ ЮР ГРУП» про оцінку майна від 02.06.2017 року, згідно якого ринкова вартість однокімнатної квартири, загальною площею 33,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складає 70427,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка зі сторони відповідача ОСОБА_9 зазначив, що він є чоловіком доньки ОСОБА_4 , спірна квартира належала позивачу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 як спадщина після їх батьків. Близько 15 років сторони туди не приїздили та квартира стала мати занедбаний стан. Крім цього, утворилась заборгованість за комунальними послугами в квартирі, про яку позивача поставили до відома, проте вона не приїздила та ніяких умов щодо продажу квартири не заявляла. ОСОБА_4 самостійно погасила всі борги у квартирі. Щодо передачі грошових коштів та вартості спірної квартири свідок нічого не знає, у нотаріуса під час підписання оспорюваного договору купівлі-продажу присутнім не був.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 11 ЦК України, зокрема, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (ст. 12 ЦК України).

При цьому п. 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, серед яких вимоги щодо змісту правочину, обсягу дієздатності сторони правочину та наявності волевиявлення на його вчинення.

Так згідно вказаної норми зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною ж третьою вказаної статті передбачено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ч. 3 вказаної статті).

Нормою ст. 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Однією з форм представництва за договором ЦК України виділяє як представництво за довіреністю, яке визначено ст. 244 ЦК України. Так, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма такої довіреності визначається формою, в якій відповідно до закону має вчинятися відповідний правочин, про що зазначено у ст. 245 ЦК України.

Вказані норми кореспондуються з ч. 1 ст. 1001 ЦК України, відповідно до якої за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Також згідно ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Так, предметом спору у даній справі є відповідність змісту договору з купівлі-продажу квартири, укладеного між позивачем, від імені якої за довіреністю діяв відповідач ОСОБА_4 , актам цивільного законодавства, наявності повіреного відповідного обсягу повноважень.

Суд вважає, що укладення оспорюваного договору відповідачем ОСОБА_4 від імені позивача на підставі довіреності у повній мірі відповідає наведеним вище вимогам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 усного договору доручення, позивачем була видана довіреність, якою позивач уповноважила відповідача від її імені здійснити юридично значимі дії, зокрема щодо розпорядження (в тому числі продажу за ціну та на умовах на розсуд відповідача з правом отримання належної позивачу грошової суми), належної позивачу на праві власності частини квартири АДРЕСА_1 .

Обсяг юридично значимих дій, на вчинення яких позивач уповноважила відповідача ОСОБА_4 , відповідає вимогам ст.ст.238, 1003 ЦК України та змісту вчиненої дії, тобто укладеного договору купівлі-продажу спірної квартири.

Форма довіреності відповідає вимогам ст.245 ЦК України, оскільки правочин щодо відчуження квартири має вчинятися винятково в нотаріальній формі.

Строк дії довіреності на момент вчинення оспорюваного правочину не сплив, доказів відкликання довіреності стороною позивача суду не надано.

Враховуючи, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, а також враховуючи презумпцію правомірності правочину (договору доручення та виданій на підставі нього довіреності) у суду відсутні підстави вважати, що у позивача було відсутнє волевиявлення на вчинення оспорюваного договору купівлі-продажу.

Посилання позивача на те, що позивач при укладання угоди у нотаріуса присутньою не була, а також в договорі купівлі-продажу відсутній підпис ОСОБА_4 від імені позивача не мають правового значення, оскільки відповідач ОСОБА_4 , укладаючи спірний договір, діяла від свого імені та від імені позивача ОСОБА_6 за довіреністю від 24.04.2017 року, про що зазначено в договорі купівлі-продажу, та виступала у ньому стороною продавця, а тому особиста присутність ОСОБА_6 під час укладання спірного договору та окремий підпис ОСОБА_4 від імені ОСОБА_6 не потрібні.

Посилання позивача на те, що у довіреності вона не уповноважувала відповідача ОСОБА_4 отримувати грошові кошти від продажу квартири суперечать повноваженням, наділеними ОСОБА_4 довіреністю від 24.04.2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_6 уповноважила відповідача отримати належні їй грошові суми.

А посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_4 не передавала позивачу грошові кошти, отримані від продажу квартири, не є підставою для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу, а стосується лише правовідносин між позивачем як довірителем та відповідачем ОСОБА_4 як повіреним і дотримання обов`язків повіреного за договором доручення не є предметом розгляду за даною справою.

Посилання позивача на недобросовісні дії відповідача, а саме на суттєве заниження ціни квартири у договорі, спростовується змістом виданої позивачем довіреності, відповідно до якої відчуження квартири могло відбуватися за ціну та на умовах на розсуд представника. При цьому цивільне законодавство не обмежує учасників цивільних правовідносин у визначенні ціни продажу квартири. А вартість спірної квартири на момент її продажу була визначена на підставі звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «ПРИВАТ ЮР ГРУП» від 02.06.2017 року.

Разом з цим, суд не приймає до уваги інформаційну довідку щодо ринкової вартості майна від 11.08.2017 року, видану ФОП ОСОБА_8 , згідно якої імовірна ринкова вартість однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , становить 427541,00 гривень, оскільки дана оцінка була проведена після укладення оспорюванного договору купівлі-продажу та на підставі ресурсів мережі Internet.

Згідно вимог ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири недійсним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13,76, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.3, 11, 202, 203, 237, 238, 239, 244, 245, 1003 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_6 , від імені т а в інтересах якої діє адвокат Сергієнко Андрій Михайлович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Солоцький Дмитро Олександрович про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 14.02.2022 року.

Суддя: С.І.Майдан