ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/751/22 Справа № 204/8488/20 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Правобережного управління соціального захисту населення

Дніпровської міської ради

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги одиноким матерям та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про стягнення недоотриманих коштів державної соціальної допомоги одиноким матерям, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - Правобережне УСЗН ДМР) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги одиноким матерям.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що з 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям. Починаючи з серпня 2018 року, вона періодично зверталася до Чечелівського Управління соціального захисту населення м. Дніпропетровська з заявами про призначення державної допомоги одиноким матерям, та їй була призначена допомога на дітей одиноким матерям з урахуванням доходів сім`ї. При зверненнях від 12 лютого 2019 року та 01 серпня 2019 року за призначенням допомоги одиноким матерям ОСОБА_1 своєчасно не надала органу соціального захисту населення інформацію про зміни, що вплинули або могли вплинути на встановлення їй права в частині отримання допомоги на дітей одиноким матерям, а також на визначення її розміру. Лише, у вересні 2019 року на вимогу управління надати документ із зазначенням відомостей про батька дітей, на яких призначається допомога, відповідачем 25 вересня 2019 року пред`явлено витяги №8 та № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей від 24 вересня 2019 року. За фактом вивчення вказаних документів управлінням встановлено, що 29 січня 2019 року на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська №204/5413/17 відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано батьківство. Окрім цього, дитині було змінено прізвище на ОСОБА_2 . Управлінням, на підставі отриманої інформації, було зроблено перерахунок раніше призначеної допомоги на дітей одиноким матерям. Таким чином, починаючи з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 сума надмірно виплачених бюджетних коштів склала 10 246 грн, про що було повідомлено ОСОБА_1 з вимогою про повернення вказаних коштів, сказана вимога була залишена без виконання а тому просили суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Правобережного УСЗН ДМР надмірно виплачені коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року у сумі 10 246 грн.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до Правобережного УСЗН ДМР про стягнення недоотриманих коштів державної соціальної допомоги одиноким матерям.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала на обліку в органах соціального захисту населення, як отримувач державної допомоги на двох дітей одиноким матерям з моменту їх народження: син ОСОБА_4 , 1999 року народження; син ОСОБА_2 , 2011 року народження. Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2019 року по справі № 204/5413/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання батьківства на сина ОСОБА_2 2011 року народження, набрало законну силу лише 21 травня 2020 року, відповідно до ст. 289 ЦПК України, з урахуванням ухвали суду від 21 квітня 2020 року про перегляд заочного рішення. Але виплати державної допомоги на обох дітей позивачу, як одинокій матері були незаконно припинені з серпня 2019 року. таким чином вона недоотримала державну допомогу на двох дітей, за період з серпня 2019 року по 30 червня 2020 року, тому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з Правобережного УСЗН ДМР на її користь недоотриману державну допомогу на двох дітей в сумі 39 480 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено (а.с.115-121).

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні їх позову, Правобережне УСЗН ДМР звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в частині вирішення їх позовних вимог, просили рішення суду скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким їх позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач не надала органу соціального захисту населення інформацію про зміни, що вплинули або могли вплинути на встановлення їй права в частині отримання допомоги на дітей одиноким матерям, а також на визначення її розміру (а.с. 125-128).

12 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.148-149).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради із заявою № 626 від 03 серпня 2018 року про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, до якої долучила: Декларацію про доходи та майновий стан, свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку № 45, видану Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, відповідно до якої відомості про батька дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записано за вказівкою матері відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України (а.с.9,10,11,12-13,14-15).

Рішенням Чечелівського УСЗН м. Дніпро від 28 вересня 2018 року, ОСОБА_1 нараховано допомогу одиноким матерям з 01 серпня 2018 року по 31 грудня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року (а.с.16).

Відповідно до довідки Чечелівської районної у м.Дніпрі ради від 12 лютого 2019 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку у Чечелівському УСЗН м. Дніпро і отримує допомогу одиноким матерям з серпня 2018 року по січень 2019 року, всього 19 911, 27 грн (а.с.18).

12 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Чечелівської районної у м.Дніпрі ради із заявою №254 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, до якої долучила: Декларацію про доходи та майновий стан (а.с.22-23,19-20).

Рішенням Чечелівського УСЗН м.Дніпро від 06 березня 2019 року, ОСОБА_1 нараховано допомогу одиноким матерям з лютого 2019 року по 30 червня 2019 року, з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року (а.с.24).

Рішенням Чечелівського УСЗН м.Дніпро від 02 квітня 2019 року, ОСОБА_1 нараховано допомогу одиноким матерям з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, у сумі 3 729,14 грн (а.с.25).

Рішенням Чечелівського УСЗН м.Дніпро від 05 липня 2019 року, ОСОБА_1 нараховано допомогу одиноким матерям з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року, у сумі 2 118 грн (а.с.26).

Відповідно до повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24 вересня 2019 року, сформованого на запит ОСОБА_1 08 червня 2011 року складено актовий запис №729, про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини: ОСОБА_6 , відомості про матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Видано витяг про реєстрацію народження згідно ст. 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги ТС № 797178 від 08 червня 2011 року.

10 травня 2019 року реєстратором Соборний районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська про визнання батьківства № 204/5413/17 від 29 січня 2019 року, змінено відомості про батька дитини, відомості про дитину: прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2 (а.с.27-29).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ст. 135 СК України (а.с.30).

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до УСЗН Чечелівської районної у м.Дніпрі ради із заявою №341 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, до якої долучила: Декларацію про доходи та майновий стан (а.с.33-34, 31-32).

Рішенням правобережного УСЗН (Чечелівський район) від 30 вересня 2019 року, ОСОБА_1 нараховано допомогу одиноким матерям з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2019 року, у сумі 2 027 грн, з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року 2 118 грн (а.с.35).

Відповідно до довідки УСЗН від 04 листопада 2019 року, сума переплати ОСОБА_1 складає 10 246 грн (а.с.36).

Правобережним УСЗН ДМР листами від 30 квітня 2020 року за № 645ч, від 28 серпня 2020 року за № 1247ч, від 12 жовтня 2020 року за № 1530ч, направлених на адресу ОСОБА_1 , повідомлено про наявність факту надміру виплачених коштів у сумі 10 246 грн, з вимогою про повернення зазначеної суми (а.с.37,38,39).

Відповідно до розрахунку Правобережного УСЗН ДМР надміру виплачених коштів, розмір надміру виплачених коштів за період з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2019 року, за кожний місяць окремо складав 2 027 грн, розмір надміру виплачених коштів з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року склав 111 грн. Усього сума надміру виплачених коштів складає 10 246 грн (а.с.40).

Відмовляючи у задоволенні позову Правобережного УСЗН ДМР суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав довести суду, що відповідач допустила зловживання чи позивачем виявлено обставини саме під час вибіркової перевірки особових справ в зазначений період та не були відомі раніше. Однак, відповідних доказів, в ході розгляду справи судом, позивачем не надано. З матеріалів справи, а також пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей ОСОБА_1 було подано за вимогою спеціаліста УСЗН, зазначений витяг було сформовано за заявою ОСОБА_1 від 24 вересня 2019 року, відомостей про отримання ОСОБА_1 витягу, з якого б вбачалося внесення змін до актового запису щодо батька дитини, раніше, суду не надано. Відомостей про обізнаність ОСОБА_1 про існування заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року, суду, також не надано. Тому, суд дійшов висновку, що у відповідача не було мети щодо навмисного приховання даних щодо внесення змін до актового запису відомостей про батька дитини, а переплата державної допомоги відповідачу не пов`язана із недобросовісними діями та зловживаннями з її боку. На спростування такого висновку позивачем не надано переконливих аргументів та відповідних доказів. Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то суд дійшов висновку, що вони задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх недоведеністю, так як ОСОБА_1 не було надано доказів звернення до відповідача з заявою про призначення допомоги, не надано рішення про відмову у призначенні відповідної допомоги, та не надано доказів, не заявлено клопотань про витребування доказів, на підтвердження неправомірних дій відповідача, та права на призначення соціальної допомоги одинокій матері у зазначеному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржувані Правобережним УСЗН ДМР частині виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 18? Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо усвідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Згідно із пунктом 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (у редакції, що діяла на час звернення із заявою про призначення соціальної допомоги, далі - Порядок № 1751) допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Зазначена допомога призначається на кожну дитину.

Пунктом 35 Порядку № 1751 встановлено, що для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 4) довідка про реєстрацію місця проживання матері та дитини. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім`ї, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір`ю. Якщо дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, подається довідка про реєстрацію місця проживання матері та довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування (навчання) дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, допомога на дітей одиноким матерям та допомога малозабезпеченим сім`ям, є різновидами державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надаються з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 345/1183/17 (провадження № 14-420цс19) ухвалена за наслідками розгляду позову про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлової субсидії внаслідок зловживання з боку відповідача, тобто фактичні обставини у цій справі є іншими.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді соціальної допомоги саме з недобросовісністю набувача, яку згідно 1 частини першої статті 81 ЦПК України має довести позивач.

В матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 мала на меті навмисно приховати данні про наявність заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року, яким було встановлено батьківство відносно сина на якого вона отримувала допомогу.

Крім того, враховуючи наявність на утриманні відповідача ОСОБА_1 двох дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів звертає увагу на те, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря.

Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров