УХВАЛА

11 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 523/17915/19

провадження № 61-1204ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Одесагаз» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання рішення постійно діючої комісії та акту-розрахунку неправомірними та їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Одесагаз» (далі -АТ «Одесагаз») про визнання нарахувань необлікованого (донарахованого) природного газу абоненту ОСОБА_1 , які були здійснені АТ «Одесагаз» згідно з актом розрахунку від 13 жовтня 2019 року № 165/18 за період з грудня 2017 року по грудень 2018 року у розмірі 131 156,03 грн неправомірним; визнати неправомірним та скасувати рішення комісії АТ «Одесагаз» від 13 листопада 2019 року № 165/18 відносно споживача ОСОБА_1 , яким було вирішено донараховати, згідно з актом розрахунку від 13 жовтня 2019 року

№ 165/18, суму в розмірі 131 156,03 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення комісії АТ «Одесагаз» від 13 листопада 2019 року № 165/18 відносно споживача ОСОБА_1 , яким було вирішено донарахувати, згідно з актом розрахунку від 13 жовтня 2019 року № 165/18, суму в розмірі 131 156,03 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

09 січня 2022 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

АТ «Одесагаз» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 25 листопада 2019 року розгляд цієї справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, суди попередніх інстанцій визнали цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання рішення постійно діючої комісії та акта розрахунку, якими донараховано позивачці 131 156,03 грн, неправомірними та їх скасування.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 250 =

620 250 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому Верховним Судом взято до уваги, що практика розгляду аналогічних категорій справ є усталеною.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник посилається на підпункт «а» пункту

2 частини третьої статті 389 ЦПК України, проте вказані посилання є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ця справа є малозначною, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Одесагаз» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання рішення постійно діючої комісії та акту-розрахунку неправомірними та їх скасування.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська