Номер провадження 2/243/1043/2022
Номер справи 243/1083/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» лютого 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Корчма О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , якій на праві приватної власності належали 7/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 130 кв.м., житловою площею 72,7 кв.м. який складається відповідно до технічного паспорту із житлового будинку А, сараю Б, сараю В, сараю Є, навісу Ж, огороді №1, замощення І. Вказана частка будинку їй належала на підставі договору міни від 29 квітня 2010 року.

Після її смерті спадщину прийняв її чоловік та батько позивача - ОСОБА_4 , однак за життя не встиг оформити та зареєструвати на своє ім`я право власності на це майно та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач після нього прийняла спадщину, отримавши свідоцтво на спадщину на частину майна померлого, а саме 7/25 цього ж будинку, які належали безпосередньо батькові. Проте постановою нотаріуса від 01 грудня 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після батька на 7/25 часток, які він успадкував після матері, оскільки померлий прийнявши спадщину не встиг за життя отримати свідоцтво на спадщину на вказане вище майно.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 7/25 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 130 кв.м., житловою площею 72,7 кв.м., який складається відповідно до технічного паспорту із житлового будинку А, сараю Б, сараю В, сараю Є, навісу Ж, огороді №1, замощення І.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Фальченко І.В., який діє на підставі Ордеру серії АН № 1057093 від 15 грудня 2021 року, до судового засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 18 лютого 2022 року представник позивача надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити у повному обсязі (а.с.62).

Представник відповідача, Миколаївської міської ради Донецької області, до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 10 лютого 2022 року від представника відповідача, Миколаївської міської ради Донецької області, ОСОБА_5 , до суду надійшла Заява про розгляд справи без його участі (а.с.24-25).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.8).

02 листопада 2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1039. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується Свідоцтвом про одруження (а.с.8).

Відповідно до Договору міни від 29 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О., та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 травня 2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить по 63/225 часток будинку АДРЕСА_1 кожному (а.с.6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 06 жовтня 2020 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , виданим 27 березня 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.3 зворот).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2021 року, виданого державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Грецькою Т.П. вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 7/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 7/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

01 грудня 2021 року державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Грецькою Т.П. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 7/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано документ, який встановлює право власності на вказані 7/25 часток житлового будинку на ім`я спадкодавця (а.с.4).

Отже, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на 7/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 , але не оформив своїх спадкових прав, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано документ, який встановлює право власності на вказані 7/25 часток житлового будинку на ім`я спадкодавця.

Відповідно до Листа державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Грецької Т.П. від 17 лютого 2022 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було заведено Спадкову справу № 96/2021 за заявою ОСОБА_2 (а.с.27-61).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що позивач ОСОБА_2 не може прийняти спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 7/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , але не оформив своїх спадкових прав, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» її вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 7/25 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, загальною площею 130 кв.м., житловою площею 72,7 кв.м., який складається відповідно до технічного паспорту із житлового будинку А, сараю Б, сараю В, сараю Є, навісу Ж, огороді №1, замощення І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2022 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.