ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/8818/21,
Провадження №2/201/563/2022
УХВАЛА

17 лютого 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представником відповідача адвокатом Бардаченко Володимиром Володимировичем було подано до суду клопотання про витребування доказів від держави Ізраїль від 03.02.2022 року, у якому представник відповідача просить надіслати Центральному органу республіки Ізраїль судове доручення щодо витребування копії спадкової справи після ОСОБА_6 (номер посвідчення громадянина Ізраїлю НОМЕР_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Карміель Держава Ізраїль, а також витребувати: копію її заповіту та копії відповідних свідоцтв на спадщину, виданих у Ізраїлі спадкоємцям ОСОБА_6 як за законом (за наявності таких свідоцтв) та за заповітом. Також представник відповідача просив зупинити провадження по справі до надходження відповіді на судове доручення.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представники позивача та відповідача ОСОБА_3 надіслали до суду заяви, у яких просили провести підготовче засідання без їх участі, при цьому останній просив задовольнити клопотання про витребування згаданих доказів від держави Ізраїль, а представник позивача проти цього заперечувала, та просила витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторії Анатоліївни спадкову, заведену після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів від держави Ізраїль та клопотання представники позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторії Анатоліївни, а також додані до цих клопотань докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що у клопотанні про витребування доказів судом повинно бути зазначено, зокрема:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа.

Натомість у даному випадку, представник відповідача у своєму клопотанні жодним чином не обґрунтував свої твердження про те, що у державі Ізраїль можуть існувати інші невизначені спадкоємці та/або заповіт, складений за життя ОСОБА_6 .

Твердження представника відповідача, викладені у клопотанні, про те, що докази, про витребування яких просить відповідач, знаходяться за кордоном, в р. Ізраїль, і мають суттєве значення для справи, адже можуть підтвердити чи спростувати факт наявності майна (грошових коштів), набутих в період шлюбу сторін, не відносяться до предмету розгляду даної справи.

Також необґрунтованими є припущення представника відповідача про те, що нібито в Державі Ізраїль ОСОБА_6 складала заповіт, відкривалася спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , видавалися свідоцтва про спадщину, оскільки місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Матеріалами справи, а саме копією Довідки ГУ ДМС України в Дніпропетровські області № 012294 від 22.04.2014 року, наданої позивачем, підтверджено, що з 22.06.1977 року і по момент її смерті ОСОБА_6 мала зареєстроване місце проживання в Україні, за адресою: АДРЕСА_1 . Тому і спадкова справа після смерті ОСОБА_6 була заведена в Україні: 23.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу заведено та зареєстровано спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020; після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується доданою позивачем до позовної заяви копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62577120 від 23.11.2020 року.

Не відповідає матеріалами справи і твердження представника відповідача, викладене у клопотанні, про те, що ОСОБА_6 позбавила свою рідного сина, ОСОБА_7 права на спадкування.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20 (копія якого додана позивачем до позовної заяви і міститься у матеріалах справи) встановлено, що ОСОБА_7 є не сином ОСОБА_6 , а сином її рідного брата ОСОБА_8 , тобто племінником ОСОБА_6 . До того ж, відповідно до частини 2 ст. 1235 ЦК України, заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. Отже, позбавлення права на спадкування це волевиявлення особи, яка складає заповіт. Оскільки матеріалами справи не підтверджено складання ОСОБА_6 заповіту, і спадкування після її смерті здійснюється в межах відкритої спадкової справи за законом, позбавлення нею кого-небудь права на спадкування є неможливим відповідно до правових норм чинного законодавства щодо спадкування.

Також необґрунтованим є твердження представника відповідача про те, що під час розгляду інших цивільних справ ОСОБА_7 особисто повідомив, що його мати ОСОБА_6 залишила заповіт не на нього, а на своїх родичів у Ізраїлі з якими вона проживала і які її доглядали та хоронили. Жодним судовим рішенням, копії яких додані сторонами до матеріалів справи, не було встановлено тих обставин, про які стверджує представник відповідача. Водночас, представник відповідача також не наводить конкретних судових рішень, в яких, на його думку, начебто були встановлені такі обставини.

За таких обставин, клопотання представником відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів від держави Ізраїль задоволенню не підлягає.

Стосовно ж клопотання представника позивача про витребування доказів, у якому вона просить витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_2 ) спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020), заведену після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що воно є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що після смерті ОСОБА_6 , 23.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторією Анатоліївною заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62577120 від 23.11.2020 року, копія якого додана до позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Крім того у відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, відповідно до позовної заяви предметом спору у справі є визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , в порядку спадкування за законом.

Частиною 1 статті 2-1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Згідно частини 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

На виконання зазначених норм Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок).

При цьому, пунктом 1.2 Розділу 10 Порядку визначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Відповідно до пункту 2.1 Розділу 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Також, згідно Розділу 10 Порядку нотаріусом при заведенні спадкової справи та підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину здійснюється ряд інших перевірок, зокрема щодо кола спадкоємців, складу спадщини, тощо. Відомості про результати зазначених перевірок містяться в спадковій справі.

Таким чином, у спадковій справі, заведеній приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторією Анатоліївною на спадщину ОСОБА_6 , якій присвоєно номер 37/2020, можуть міститись відомості про обставини, які підлягають доказуванню у справі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзацах 2 та 3 Листа від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

При цьому, частиною 1 статті 8 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

З наведеного вбачається, що відомості, які містяться в спадковій справі номер 30/2019, містять нотаріальну таємницю, що унеможливлює отримання спадкової справи безпосередньо позивачем або його представником.

Зважаючи на те, що на даний час позивач позбавлений можливості самостійно надати суду зазначені в клопотанні документи, а вищевказані документи мають суттєве значення для подальшого розгляду справи по суті, є всі обґрунтовані підстави для задоволення клопотання про витребування доказів, поданого представником законного представника позивача матері позивача, адвокатом Чабаненко А.Л. При цьому від нотаріуса підлягає витребуванню належним чином завірена копія зазначеної спадкової справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-84, 260, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Бардаченка Володимира Володимировича від 03.02.2022 року про витребування доказів від Держави Ізраїль, відмовити.

Клопотання представника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_2 ) належним чином завірену копію спадкової справи (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020), заведену після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя С.С. Федоріщев