ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6022/21 Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 22-ц/818/1902/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бабій Лідії Володимирівни на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Благої І.С., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі адвокат Бабій Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги вказано, що поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в їх реалізації. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Зазначила, що у справі, що переглядається, не вбачається спір про право між заявником та органом реєстрації актів цивільного стану з приводу відмови внесення змін до актового запису. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) порушує, оспорює або не визнає право заявника.

Вважає, що правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі 425/2737/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 № 635/4947/20 не можуть братися до уваги судом, оскільки у них предметом розгляду перш за все було вирішення питання предметної та суб`єктної юрисдикції. Крім того, позивачі у згаданих справах первісно зверталися до суду першої інстанції у порядку позовного провадження, тому й відповідно суд й не вирішував чи може подібна категорія справ розглядатися у порядку окремого провадження.

Зауважила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 807/45/17, зроблено висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду зауважила, що справи про внесення змін до актового запису про народження особи можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

Учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бабій Л.В., за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Нормою ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 заявлено вимоги про встановлення факту та зобов`язання заінтересованої особи вчинити певні дії, які не підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Вказані вимоги заявника підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Також суд зазначив, що надана суду копія договору оренди квартири не є належним доказом підтвердження проживання іноземця за відповідною адресою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо необхідності розгляду вимог ОСОБА_1 в порядку позовного провадження.

У статті 16 ЦК України визначені наступні матеріально-правові способи захисту цивільних прав та інтересів судом:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження та зобов`язати заінтересовану особу внести відповідні зміни до цього актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила).

Відповідно до п. 1.1. розд. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Суд враховує, що заявник погодився з рішенням державного органу про відмову внести зміни до відповідного актового запису, визнавши, що у нього немає первинних документів (зокрема дубліката медичного свідоцтва про народження дитини, виданого пологовим будинком, в якому був народжений позивач), які би свідчили про те, що запис про його народження в акті цивільного стану є неправильним, а також із тим, що наявне у нього рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року у справі № 646/2731/21 не є підставою для внесення змін у відповідний акт цивільного стану.

Так, хоча вимога заявника про зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести виправлення до актового запису є похідною від вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, вона виключає можливість розгляду цієї справи в порядку окремого провадження, оскільки в її межах вирішується питання щодо покладення обов`язку на учасника процесу.

При перегляді у касаційному порядку справ № 425/2737/17 та 635/4947/20, які були розглянуті у позовному провадженні, Верховний Суд не вказав на неправильність визначення типу провадження цивільної справи.

Суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України доцільно послався на постанови касаційного суду, ухвалені у цих справах.

У той же часу постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 807/45/17 відсутній висновок, що справи про внесення змін до актового запису про народження особи можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження, як про те зазначає адвокат Бабій Л.В. у апеляційній скарзі.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.