Справа № 630/767/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Тимошенко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю,

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовної заявою, у якій просить:

- визнати за нею право власності на 28/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 житловий будинок, А1-1 прибудова, А2-1 прибудова, а3 сіни, а ганок, а1 сіни, а4 сіни, б1 житловий будинок, б веранда, б1 тамбур, б2 ганок, д літні кухня, ж погреб, К сарай, кп погріб, Л вбиральня, м сарай, Н сарай, нп погріб, О сарай, Р душ, С душ, Т вбиральня, Х колонка, Ц колодязь;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 06.10.2012 по 03.03.2020. У період перебування у шлюбі сторонами була придбана за договором купівлі-продажу 28/100 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Наразі у вищевказаному будинку мешкає позивач та двоє спільних з відповідачем дітей. Позивач вказала, що зазначене майно придбано нею за її особисті кошти, які остання отримала від продажу трикімнатної квартири, а тому частина будинку є її особистою приватною власністю.

Відповідачем подано зустрічний позов, у якому він просить визнати особистою приватною власністю за ним 28/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2012.

Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2012, який розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 03.03.2020. В період шлюбу 26.12.2012 відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 28/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно ОСОБА_2 придбав за власні кошти, які частково отримав від продажу власного майна, а частково накопичував ще до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 . Частину грошей, витрачених на купівлю будинку дала сестра відповідача ОСОБА_3 . Крім того, 18.09.2012 відповідач уклав попередній договір стосовно спірного житлового будинку, тобто ще до реєстрації шлюбу між сторонами. Таким чином, відповідач зазначає, що спірне майно є його особистим майном, оскільки придбане за власні кошти останнього, незважаючи на той факт, що частина житлового будинку придбана в період перебування сторін у шлюбі.

11.11.2021 представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого він просить суд в задоволені зустрічної позовної заяви відмовити вказуючи на наступне. Посилання відповідача на використання грошових коштів, які він отримав начебто від продажу автомобіля, є безпідставними з огляду на те, що відповідно до чинного законодавства купівля-продаж автомобіля не проводиться на підставі довіреності, крім того, надана копія розписки не підтверджує факт передачі відповідачеві грошових коштів. Також зазначив, що безпідставними є твердження відповідача про купівлю спірного майна у тому числі за рахунок власник коштів, які отримані ним від продажу своєї частки житла та гаражного боксу. Також, не підтверджуються належними та допустимими доказами факт передачі грошових коштів сестрою відповідача ОСОБА_3 , як то договором дарування, займу, тощо. Представник позивача звертає увагу на те, що чинним законодавством передбачене придбання у власність майна саме шляхом укладення договору купівлі-продажу, а не договору оферти, який лише передбачає намір. Крім того, зазначив, що відповідачем не надані належні та допустимі докази того, що спірне майно було придбане за власні кошти останнього, які були у його розпорядженні на момент укладання договору оферти.

Позивач та його представник в судовому засіданні поданий позов підтримали, просили його задовольнити та пояснили, що сторони проживали разом з 2011 року. Вказаний будинок знайшли в оголошенні. Позивач зазначила, що будинок придбаний за кошти, які отримані після продажу квартири в березні 2012 року, яка належала позивачу та її сестрі. Також позивач зазначила, що мала ще власні кошти, які відкладала. Вказала, що разом її власні кошти складали 150 000 грн., які вона віддала відповідачу на придбання житлового будинку. Пояснила, що разом з відповідачем приїздили оглядати будинок, позивач бачила продавця. Також зазначила, що повністю довіряла відповідачу, тому оформили вказаний будинок на нього. Відповідач займався купівлею будинку та оформленням документів, оскільки позивач є сиротою та не обізнана в цим питаннях. Пояснила, що відповідач не давав своїх власних коштів на придбання вказаного житлового будинку.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що в майно придбав саме відповідач. Відповідач пояснив, що спочатку продавцю будинку запропонував продати власний автомобіль, однак останній пропонував суму меншу на 1 000 дол. США, ніж ту, які хотів відповідач. Через два тижня відповідач продав свій автомобіль і відразу зустрівся з продавцем будинку щоб оформити попередній договір, за умови, що останній на протязі двох тижнів проведе у будинок газифікацію. Відповідач також зазначив, що продав свій гараж та частину будинку, яка залишилась йому у спадок від батька. Сестра відповідача віддала свої кошти від продажу своєї частини будинку. Пояснив, що дав завдаток у сумі 2 000 дол. США, а через два тижні віддав решту коштів. Відповідач зазначив, що саме він займався оформленням документів та купівлею будинку. Крім того, вказали, що позивач не давала власних котів на придбання будинку. Щодо продажу квартири позивача, відповідачу нічого не відомо. З позивачем до укладення шлюбу мешкали разом менше року та не кожен день, оскільки остання проживала в м. Харкові, а відповідач в м. Люботин.

Під час судового розгляду судом встановлено наступне.

06 жовтня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.12.2019).

26 грудня 2012 відповідач ОСОБА_2 придбав 28/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гонтаренко С.Л., зареєстрованого в реєстрі № 2898. Продаж вчинено за суму 152 000,00 грн. У пункті 5 вищезазначеного договору вказано, що дружина покупця згодна з укладенням цього договору, про що надана відповідна заява. (а.с.7).

Перед нотаріальним посвідченням вищевказаного договору купівлі-продажу спірного домоволодіння, позивач ОСОБА_1 надала приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гонтаренко С.Л. заяву, згідно якої надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на купівлю 28/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за спільні кошти (а.с.122).

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 03.03.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с.13).

Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 24.12.2013) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 02.08.2016), які мешкають разом з позивачем у спірному домоволодінні.

Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд зазначає, що сторонами доведено факти отримання перед придбанням спірного будинку кожним із них грошових коштів з різних джерел.

Так, позивач отримала грошові кошти від продажу належної їй частині квартири АДРЕСА_2 (а.с.9-10). Також свідок ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою позивача пояснила, що разом з позивачем продали квартиру в м. Балаклея за 108 000,00 грн. Свою частину коштів свідок віддала позивачу для придбання житла, оскільки останній не було де мешкати. Крім того, позивач стверджує про наявність заощаджень.

Також відповідач надав докази отримання грошових коштів від продажу належного майна, а саме частини житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с.-51); гаражного боксу (а.с.54-55). Крім того, відповідач стверджує, що продав автомобіль марки Opel Vectra, 1996 р.в. та на підтвердження вказаного факту надав нотаріально посвідчену довіреність від 17.09.2012 (а.с.58) та розписки про отримання грошових коштів (а.с. 59, 79). Свідок ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою відповідача, в судовому засіданні пояснила, що отримані кошти від продажу будинку в січні 2012 році вона віддала брату.

Таким чином, суд вважає доведеним факт наявності як у позивача, так і у відповідача власних грошових коштів на момент укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку.

Разом із тим, враховуючи пояснення сторін, а також свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , з яких суд вбачає, що сторони близько року до укладення шлюбу перебували у близьких стосунках, спільно проживали в орендованому житлі, мали грошові кошти та придбали житловий для спільного проживання, та в якому проживали до 2019 року, суд вважає не доведеним факт придбання спірного нерухомого майна виключно за кошти когось одного з них.

Крім того, суд враховує зміст поданої ОСОБА_1 перед укладенням договору купівлі-продажу будинку заяви, згідно якої вона надала згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 частини житлового будинку саме за спільні кошти.

Про наявність цієї заяви, а також її змісту, відповідачу було відомо або ж повинно було бути відомо на момент укладення договору, оскільки, по-перше, про факт подання такої заяви зазначено в самому договорі, який підписав відповідач, по-друге, із пояснень сторін та свідка ОСОБА_8 суд встановив, що сторони були присутні при укладенні договору та всіх супутніх документів разом.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що його вимоги серед іншого обґрунтовуються наявністю попереднього договору, який ним був укладений до реєстрації шлюбу, що свідчить про придбання житлового будинку ним особисто.

За змістом статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації та факт укладення попереднього договору не змінює цієї обставини, а тому суд вважає, що у даній справі право власності на спірний житловий будинок набуте сторонами у період перебування у шлюбі.

Таким чином, суд вважає, що у даному випадку презумпція спільності права власності подружжя на спірний житловий будинок не спростована.

Враховуючи, що право власності на частину спірного житлового будинку зареєстровано в цілому за відповідачем, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити частково, визнавши за нею право власності на половину спірного нерухомого майна як спільної сумісної власності подружжя, залишивши право власності на решту спірного майна за відповідачем ОСОБА_2 .

В задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити в зв`язку з недоведеністю вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на сплату судового збору, пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 579,00 грн.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, судові витрати, понесені в зв`язку з його розглядом, покладаються на відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.12, 43, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності як спільне сумісне майно подружжя на 14/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з літ. «А-1» житловий будинок, літ. «А1-1» прибудова, літ. «А2-1» прибудова, літ. «а3» сіни, літ. «а» ганок, літ. «а1» сіни, літ. «а4» сіни, літ. «Б1» житловий будинок, літ. «б» веранда, літ. «б1» тамбур, літ. «б2» ганок, літ. «Д» літня кухня, літ. «Ж» погреб, літ. «К» сарай, літ. «кп» погріб, літ. «Л» вбиральня, літ. «М» сарай, літ. «Н» сарай, літ. «нп» погріб, літ. «О» сарай, літ. «Р» душ, літ. «С» душ, літ. «Т» вбиральня, літ. «Х» колонка, літ. «Ц» колодязь,.

Залишити за ОСОБА_2 право власності як спільне сумісне майно подружжя на 14/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з літ. «А-1» житловий будинок, літ. «А1-1» прибудова, літ. «А2-1» прибудова, літ. «а3» сіни, літ. «а» ганок, літ. «а1» сіни, літ. «а4» сіни, літ. «Б1» житловий будинок, літ. «б» веранда, літ. «б1» тамбур, літ. «б2» ганок, літ. «Д» літня кухня, літ. «Ж» погріб, літ. «К» сарай, літ. «кп» погріб, літ. «Л» вбиральня, літ. «М» сарай, літ. «Н» сарай, літ. «нп» погріб, літ. «О» сарай, літ. «Р» душ, літ. «С» душ, літ. «Т» вбиральня, літ. «Х» колонка, літ. «Ц» колодязь.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 579 (одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Люботинським МС ГУДМС України в Харківській області 24.11.2012, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Представник позивача: Барінов Денис Валерійович, діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 524 від 05.10.2021, адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_6 виданий Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 13.06.2000, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Представник відповідача: Дем`яненко Ольга Олегівна, діє на підставі ордеру на надання правничої (правової допомоги) серії АХ номер 1070813 від 07.10.2021, адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя О.В. Зінченко

Повний текст рішення виготовлений 18.02.2022.