УХВАЛА

21 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 766/9188/20

провадження № 61-2076ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Старюком Віталієм Анатолійовичем, на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на депозитний вклад у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на вклад за договором про строковий вклад № 231, укладеним 01 червня 2000 року між ОСОБА_3 та Державним експортно-імпортним банком України, правонаступником якого є АТ «Укрексімбанк» (далі Банк) в загальній сумі 13 226,32 доларів США.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 право на вклад за договором № 231 про строковий вклад, укладеним ним 01 червня 2000 року з Державним експортно-імпортним банком України, правонаступником якого є АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в загальній сумі 13 226,32 доларів США, який складається з 5 000,00 доларів США вкладу разом із договірними депозитними процентами в розмірі 4052,84 доларів США, а також 3% річних в розмірі 3 999,63 доларів США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «Державний експортно-імпортний банк України» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України задоволено.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року скасовано, і постановлено нове, яким відмовлено

ОСОБА_1 у задоволенні позову.

ОСОБА_1 , через свого адвоката Старюка В. А., 04 лютого 2022 року звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року, повний текст якої складено 28 грудня 2021 року.

Разом з касаційною скаргою подано клопотання, в якому заявник в просить поновити пропущений ним строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що оскаржувану постанову апеляційного суду отримано ним лише 10 січня 2022 року, що підтверджується копіями супровідного листа та конверта суду апеляційної інстанції з відбитком штемпеля АТ «Укрпошта».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.(частина третя статті 390 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, Верховний Суд вважає за можливе його поновити.

Проте, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Як на підставу касаційного оскарження заявник узагальнено посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявник має право надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не додано до касаційної скарги документ який підтверджує сплату судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та

не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що судовий збір підлягав сплаті при поданні позовної заяви в розмірі 3523,49 грн.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 7046,98 грн (3523,49 х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Старюком Віталієм Анатолійовичем, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Старюком Віталієм Анатолійовичем, на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська