КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2931/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Світоч» міста Києва Алієва Гусєйна Азіз огли, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання протиправним та поновлення відомостей про державну реєстрацію прав,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Воронцової Марини Володимирівни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року,

встановив:

у червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», поновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року позов було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно, поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру за ОСОБА_1 . У задоволенні вимог до державного реєстратора відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залиши ти без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника АТ «Альфа-Банк» - Губенка І.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 07 грудня 2007 року між нею та АТ «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір №800002792, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 108 161 дол. США строком до 07 грудня 2017 року зі платою 13% річних. Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір, за яким позивач передала банку в іпотеку майнові права на об`єкт інвестування, будівництво якого не завершене, а 20 січня 2011 року - Договір про внесення змін та доповнень, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . Позивач зазначала, що у 06 червня 2019 року їй стало відомо про те, що 23 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Світоч» м.Києві Алієвим Г.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за АТ «Альфа-Банк». Вважає, що вказане рішення було прийняте реєстратором безпідставно, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема вказувала, що реєстратор не мав в розпорядженні доказів на підтвердження повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця про необхідність усунення порушень виконання зобов`язань.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року позов було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно, поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру за ОСОБА_1 . У задоволенні вимог до державного реєстратора відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація права власності на іпотечне майно була проведена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Рішення суду в частині вирішення вимог до державного реєстратора не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

У своїй апеляційній скарзі представник АТ «Альфа-Банк» посилається на те, що судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про те, що ним не було дотримано вимоги щодо повідомлення іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідне повідомлення було направлено банком за адресою реєстрації позивача, яка також вказана адресою для листування у договорі.

Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованим та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст. 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 листопада 2018 року (справа № 520/6819/14-ц).

При зверненні до суду першої інстанції із відзивом на позовну заяву, відповідачем АТ «Альфа-Банк» було надано копію повідомлення іпотекодавця ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 12 березня 2018 року. Також відповідачем було надано копію листа від ПП «Експрес Мейл» до ТОВ «Темапол», зі змісту якого вбачається, що ПП «Експрес Мейл» була здійснена доставка кур`єрського відправлення від 15 вересня 2018 року від ТОВ «Темапол» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , однак за адресою доставки відмовились від його отримання.

Судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що наданий лист не може свідчити про належним чином здійснене повідомлення іпотекодавця, оскільки не містить інформації яке саме відправлення направлялось позивачу ОСОБА_1 , та що вказане відправлення було здійснено саме від АТ «Альфа-Банк». Крім того, надане повідомлення датоване 12 березня 2018 року, тоді як відправлення здійснене 15 вересня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не був зобов`язаний направляти повідомлення іпотекодавцю за адресою її проживання в м.Києві з тих підстав, що звернення про зміну адреси для листування було подане ще у 2015 році та банку не було відомо чи є ця адреса актуальною, не узгоджуються зі змістом самого повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, з якого вбачається, що воно було адресовано ОСОБА_3 як за адресою: АДРЕСА_2 , так і за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів направлення позивачу повідомлення за адресою: АДРЕСА_1 , яка була вказана нею у зверненні про зміну адреси для направлення поштової кореспонденції, отриманому банком 31 березня 2015 року (а.с.74), матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на те, що судом не було застосовано практику Верховного Суду також спростовуються обставинами справи.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року (справа №757/13243/17), на яку посилається апелянт, зроблено висновок про те, що належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Разом з тим, в даній справі відповідачем не було надано належних та допустимих доказів направлення повідомлення про звернення стягнення іпотекодавцеві ні за адресою, вказаною в договорі іпотеки, на за адресою, повідомленою нею додатково шляхом подання відповідного звернення, а відтак підстави вважати, що судом не було взято до уваги висновки Верховного Суду, відсутні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Воронцової Марини Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді