Єдиний унікальний номер 448/206/22
Провадження № 2/448/237/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21.02.2022 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Опорного закладу «Судововишнянський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти імені Тадея Дмитрасевича» Судововишнянської міської ради Львівської області, про: визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період відсторонення -,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до Опорного закладу «Судововишнянський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти імені Тадея Дмитрасевича» Судововишнянської міської ради Львівської області з наступними вимогами: визнати незаконним та скасувати наказ Опорного закладу «Судововишнянський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти імені Тадея Дмитрасевича» Судововишнянської міської ради Львівської області від 29.11.2021 за № 108-к про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; стягнути з Опорного закладу «Судововишнянський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти імені Тадея Дмитрасевича» Судововишнянської міської ради Львівської області середній заробіток за час відсторонення від роботи, починаючи з 29.11.2021 року до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків; допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та проаналізувавши додані до неї додатки, вважаю, що така підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Мостиського районного суду Львівської області Білоусу Ю.Б.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статті 175 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити відомості: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Статтями 175 та 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо (ч.3 ст.177 ЦПК України).

До позовної заяви доданий платіжний документ за №46 від 14.02.2022 року про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. за вимогу немайнового характеру про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

Водночас позивачка зазначає про те, що вона звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Що стосується звільнення позивачки від сплати судового збору в частині стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У позовній заяві оспорюється наказ відповідача № 108-к від 29.11.2021 в частині відсторонення позивачки від роботи на час відсутності щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 до моменту усунення причин відсторонення, без збереження заробітної плати. Тобто фактично порушується питання про допуск до виконання своїх трудових обов`язків, адже позивачку не було звільнено із займаної нею посади, а лише відсторонено. Використання позивачкою певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги.

Разом з тим, поняття відсторонення від роботи і звільнення з роботи згідно положень чинного КЗпП України не є ідентичними, оскільки поновлення на попередній роботі можливе лише в разі визнання незаконним звільнення працівника або переведення його на іншу роботу (що передбачає остаточне припинення попередніх трудових обов`язків працівником та отримання ним винагороди (заробітної плати) за виконану роботу) на відміну від відсторонення, яке передбачає лише тимчасове припинення виконання працівником трудових обов`язків без позбавлення займаної посади, та допуск до виконання працівником попередніх трудових обов`язків на займаній посаді після припинення обставин, що слугували причинами відсторонення.

За відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням заробітної плати. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України Про оплату праці, тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

У своїй постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 243/9232/17 Верховний Суд вказав на те, що позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16.

Відтак, за подання позову про скасування наказу в частині відсторонення від роботи та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата, позивачка не звільняється від сплати судового збору.

За таких обставин, в частині позовних вимог про скасування наказу в частині відсторонення від роботи та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за приписами ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору та повинна сплачувати його на загальних підставах у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (стаття 2 Закону України "Про судовий збір").

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону та Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік" визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481 грн.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992 грн. 40 коп.

Враховуючи наведене, позивачці необхідно сплатити судовий збір за заявлену нею позовну вимогу немайнового характеру - стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992 грн. 40 коп.

Крім цього, однією з вимог позивачки є стягнення з Опорного закладу «Судововишнянський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти імені Тадея Дмитрасевича» Судововишнянської міської ради Львівської області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу починаючи з 29 листопада 2021 року до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків. Однак ОСОБА_1 не надала суду обґрунтований розрахунок сум середньої заробітної плати за час її вимушеного прогулу.

У зв`язку із наведеним вище, суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у даній справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву позивачки ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши такій можливість усунути зазначені в ухвалі суду недоліки.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Опорного закладу «Судововишнянський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти імені Тадея Дмитрасевича» Судововишнянської міської ради Львівської області, про: визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період відсторонення, залишити без руху.

Надати позивачці ОСОБА_1 , строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху та роз`яснити, що у випадку виконання нею у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачці.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Юрій БІЛОУС