ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2571/22 Справа № 212/9767/21 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гок- Сервіс»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гок- Сервіс» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2021 року, яке постановлено суддею Пустовітом О.Г. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 03 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гок-Сервіс» (далі ТзОВ «Гок-Сервіс») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що з 09 січня 2020 року по 07 жовтня 2021 року він працював на підприємстві відповідача на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування.

15 травня 2021 року, під час виконання трудових обов`язків, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток середньої третини правої гомілки зі зміщенням. Висновком МСЕК від 16 вересня 2021 року позивачу первинно встановлено 65% втрати працездатності у зв`язку з нещасним випадком та визнано інвалідом ІІ групи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ТзОВ «Гок-Сервіс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Гок-Сервіс», просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано, що нещасний випадок стався, зокрема, з вини позивача, який порушив вимоги Правил охорони праці та перебував під час виконання трудових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того відповідач звертає увагу на те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та є завищеним.

ТзОВ «Гок-Сервіс» вважає, що судом надано більшу перевагу позиції позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування, внаслідок нещасного випадку, що стався 15 травня 2021 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток середньої третини правої гомілки зі зміщенням.

Відповідно до п. 4 Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 11 серпня 2021 року, нещасний випадок з позивачем стався 15 травня 2021 року під час виконання ним трудових обов`язків, де ОСОБА_1 під час висвердлювання четвертого отвору втратив рівновагу отримав травму лівої руки(а.с. 10-18).

Згідно п. 5 Акту, причиною нещасного випадку є дія рухомих і таких, що обертаються деталей машин і механізмів; невиконання вимог Інструкції з охорони праці; невиконання посадових обов`язків; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин та механізмів та відсутність або неякісне проведення інструктажу з питань охорони праці (а.с. 16 - зворот).

Відповідно до п. 8 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є позивач, начальник ремонтно механічної дільниці №4 ОСОБА_2 ; майстер цеху з ремонту та виготовлення металоконструкцій та механічних виробів ремонтно механічної дільниці №4 ОСОБА_3 та керівник робіт в цеху з ремонту та виготовлення металоконструкцій механічних виробів ремонтно механічної дільниці №4 ОСОБА_4 (а.с. 17 - зворот).

Висновком МСЕК від 16 вересня 2021 року позивачу первинно встановлено 65% втрати працездатності у зв`язку з нещасним випадком та визнано інвалідом ІІ групи (а.с. 8).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою на виробництві травмою правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нещасний випадок стався, зокрема, з вини позивача, який порушив вимоги правил охорони праці та перебував під час виконання трудових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 5 Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 11 серпня 2021 року, причиною нещасного випадку є дія рухомих і таких, що обертаються деталей машин і механізмів; невиконання вимог Інструкції з охорони праці; невиконання посадових обов`язків; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин та механізмів та відсутність або неякісне проведення інструктажу з питань охорони праці (а.с. 16 - зворот).

Крім того, відповідно до п. 8 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є позивач, начальник ремонтно механічної дільниці №4 ОСОБА_2 ; майстер цеху з ремонту та виготовлення металоконструкцій та механічних виробів ремонтно механічної дільниці №4 ОСОБА_3 та керівник робіт в цеху з ремонту та виготовлення металоконструкцій механічних виробів ремонтно механічної дільниці №4 Сушко В.І. (а.с. 17 - зворот).

При цьому колегія суддів звертає на те, що зазначені вище обставини не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2021 року у справі № 210/2262/19.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом надано більшу перевагу позиції позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції взяв до уваги відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками (а.с. 29-34).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ТзОВ «Гок-Сервіс», що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ТзОВ «Гок-Сервіс» на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені роз`яснення, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, знаходження позивача в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим завищив розмір стягнутої моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманої позивачем травми при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили внаслідок нещасного випадку, відсоток втрати професійної працездатності, характер та тривалість отриманого ушкодження здоров`я, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ТзОВ «Гок-Сервіс» на користь ОСОБА_1 зменшивши його з 200 000 грн. до 100 000 грн.

У зв`язку із зменшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.

Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, стягнутої з ТзОВ «Гок-Сервіс» і зменшивши його з 2 000 гривень до 1 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна ТзОВ «Гок-Сервіс» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гок- Сервіс» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2021 року змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гок- Сервіс» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 200 000 грн. до 100 000 (сто тисяч) грн.

Рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гок- Сервіс» на користь держави судового збору з 2 000 гривень до 1 000 (одна тисяча) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: