Справа №295/1712/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.01.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Гльози М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №42352 від 08.09.2020, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 9039,68 грн.

Позов обґрунтовано тим, що у грудні 2020 року позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №42352 від 08.09.2020, зареєстрований в реєстрі за №42352, за яким з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стягнуто заборгованості в розмірі 9039,68 грн. При цьому, позивач зазначає, що з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» вона жодних договорів не укладала.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з істотними порушеннями вимог приписів чинного законодавства та посилається на те, що інформації про розмір заборгованості вона від відповідача не отримувала, заборгованість, яка стала предметом стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, не була безспірною, та виконавчий напис вчинено за межами строку позовної давності.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.07.2021 від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича до суду надійшли копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 08.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за №42352.

Протокольною ухвалою суду від 12.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач та третя особа не скористалися своїми процесуальними правами та заяв по суті справи до суду не направили.

Позивач у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, у якій також вказано, що позивач позов підтримує та просить задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судові засідання не з`являвся, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, що підтверджується змістом рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа у судові засідання не з`являлася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належними чином, що підтверджується змістом рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення, про що винесено відповідну протокольну ухвалу суду.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового зсідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі за текстом Перелік).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Судом встановлено, що 27.04.2013 між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника (пошта) №697/5097CLAPS, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 11800,00 грн на строк 36 платіжних періодів зі сплатою відсотків у розмірі 12,0000% річних та комісії у сумі 218,00 грн. Дата повернення кредиту 02.05.2016 (а.с. 48-49).

08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №42352, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №697/5097CLAPS від 29.04.2013, укладеним із ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення права вимоги №148к від 23.03.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», правонаступником усіх та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд». Строк платежу за кредитним договором №697/5097CLAPS від 29.04.2013 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020. Сума заборгованості складає 8539,68 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7695,38 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 844,30 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 500,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» складає 9039,68 грн (а.с.47).

15.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 08.09.2020 №42352, в рамках якого винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.8-10).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом за межами строку позовної давності та на суму боргу, яка не є безспірною.

Суд зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Судом досліджено копію кредитного договору зі страхування життя позичальника (пошта) №697/5097CLAPS від 27.04.2013, який був укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що він укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п.1 Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Щодо безспірності заборгованості та вчинення виконавчого напису поза межами строку позовної давності.

Дослідивши умови укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору і зміст оспорюваного виконавчого напису, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дослідження та аналізу умов укладеного між сторонами кредитного договору, відповідно до якого погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячними платежами (п. 2.5), нотаріусом не встановлено та не перевірено строк дії кредитного договору, строк кредитування, строк, коли у стягувача виникло право вимоги за договором, що унеможливило визначення періоду, з якого почався перебіг строку позовної давності.

В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 11.08.2020 по 17.08.2020.

Проте, умовами укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 договору №697/5097CLAPS від 27.04.2013 було визначено, що розмір кредитного ліміту становить 11800,00грн, та відповідачем заявлено до стягнення, як прострочену заборгованість за сумою кредиту, 8539,68 грн. До стягнення також заявлена прострочена заборгованість за процентами у сумі 844,30 грн. Відповідно до умов кредитного договору №697/5097CLAPS від 27.04.2013, за користування кредитом щомісячно нараховуються відсотки у розмірі 12,0000% річних (а.с.48-49).

Наведене свідчить про те, що заборгованість у розмірі 8539,68 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7695,38 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 844,30 грн, не могла бути нарахована за 7 днів - період, який вказаний відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису та відповідно у виконавчому написі - з 11.08.2020 по 17.08.2020 (а.с. 47).

Зазначені обставини свідчать, що сума заборгованості позивача за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису не була безспірною.

Крім того, для вчинення виконавчого напису нотаріусу, окрім кредитного договору, надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №697/5097CLAPS боржника ОСОБА_1 , однак дана виписка викладена у довільній формі із зазначенням суми заборгованості, її складових та періоду нарахування з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 51).

Основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, яке затверджено Постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 року № 75 (далі Положення).

Пунктом 61 Положення визначено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Відповідно до п.62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Виписка з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №697/5097CLAPS, яка надана відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, викладена довільно та не відповідає формі та змісту особового рахунку та виписки з нього, які встановлені Пунктом 61 Положення, оскільки у ній не відображено відомостей, які є обов`язковими для такого документу, а тому не є документом бухгалтерського обліку.

Крім цього, із вказаного документа не вбачається, з якого часу, відповідно до графіку платежів, позивач не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, відсутнє помісячне нарахування заборгованості суми процентів та штрафу, що виключає взагалі можливість визначення механізму нарахування боргу з урахуванням процентів та неустойки та відповідності такого розрахунку умовам договору кредиту.

Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості.

Також, як вбачається з копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, які надані нотаріусом, нотаріусу не було надано доказів направлення ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень, оскільки у наданій копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів відсутні відмітки відділення поштового зв`язку про прийняття поштової кореспонденції згідно наданого списку для пересилання (а.с. 52-53).

Крім того, відповідно до змісту укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 договору №697/5097CLAPS від 27.04.2013, а саме пп. «ж» п. 1.2 договору дата повернення кредиту 02.05.2016.

При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору, термін дії кредитного договору, за яким вчиняється виконавчий надпис, закінчився 02.05.2016, його продовження умовами договору не передбачено, отже на момент вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Крім того, відповідач не скористався своїм право надати до суду докази, з якого часу, відповідно до графіку платежів, позивач не виконувала свої зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, коли саме настав час виконання зобов`язання, що має значення для дотримання трирічного строку вчинення нотаріального напису з моменту виникнення права вимоги, не надано помісячне нарахування заборгованості і відповідно суми процентів, що виключає взагалі можливість визначення механізму нарахування боргу з урахуванням процентів та відповідності такого розрахунку умовам договору кредиту та врахування здійснених боржником платежів.

Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів, не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості.

В позовній заяві позивач, серед іншого, посилалася також на те, що договору з відповідачем вона не укладала та інформації про заборгованість не отримувала.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявні матеріали справи не містять доказів переходу права вимоги від ПАТ "Платинум Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" як нового кредитора, а саме виконання умов п.4 договору №148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018, на яке містить посилання п.3 договору, та не містять повного змісту вказаного договору (відсутній зміст від 03 по 11 включно пункти, а.с.56), а також, відсутня і частина змісту договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11.08.2020, укладеного між Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" (відсутні від 2 по 11 пункти договору).

Відповідно до положень ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Матеріали справи не містять повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача ОСОБА_1 виникло зобов`язання саме перед вказаним товариством як кредитором.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до змісту виконавчого напису, стягнення за ним проводиться за кредитним договором №697/5097CLAPS від 29.04.2013, при цьому, у матеріалах нотаріальної справи, копії яких надано до суду нотаріусом, міститься копія кредитного договору зі страхування життя позичальника (пошта) №697/5097CLAPS від 27.04.2013. Таким чином, зважаючи на розбіжності у назві кредитного договору, на підставі якого вчинений виконавчий напис, та даті його укладення, у суду виникають об`єктивні сумніви, чи взагалі приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано кредитний договір, на підставі якого вчинений виконавчий напис.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність такої заборгованості та виникнення права вимоги в межах відповідних строків.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт зокрема може бути вимога стягувача (кредитора) з підписом боржника про її отримання.

Проте, позивач стверджує, що інформації про заборгованість вона не отримувала. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17 вказує про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 08.09.2020 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, без врахування того, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років та без надання доказів безспірності заявленої вимоги, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №42352 від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, що виникла за кредитним договором №697/5097CLAPS від 29.04.2013 у розмірі 9039,68 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Житомирського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, .

Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: 10008, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 35.

Суддя: Т.А. Воробйова