Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

секретаря судового засідання Іванової О.В.;

представника позивача Мошко С.М.;

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

1. Аргументи сторін.

У серпні 2021 року позивач звернувся з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що працівниками КП «Маріупольське ВУ ВКГ» 21 липня 2020 року за квартирами АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , виявлене самовільне підключення водогону поза засобом обліку без укладання відповідного договору. Сума збитку становить 98900,21 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що спірні правовідносини регулюються не Правилами користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, на які посилається позивач, а Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Акт порушення складено без його присутності та не відповідає дійсності.

2. Щодо фактів.

Актом приймання-передачі майна від 21.07.2020 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до акту в квартирі наявний водовід холодної води в квартирі та лічильник, проте вода відключена та до квартири не надходить.

18 серпня 2020 року ОСОБА_3 звертався до позивача із заявою про укладення договору на водопостачання та відкриття особового рахунку.

30 вересня 2020 року Дженчако повторно звернувся до відповідача з приводу зволікання з укладенням договору.

Листом від 16.10.2020 року останнього повідомлено, що для укладення договору необхідні правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомості тощо.

У листопаді відповідач знов звернувся до позивача з проханням направити представника для реєстрації водоміра за обліком холодного водопостачання та укладення договору на водопостачання.

У лютому 2021 року КП «Маріупольське ВУ ВКГ» повідомило ОСОБА_3 , що для укладання договору необхідно надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також протокол загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку про обрання одну із моделей організації договірних відносин.

Листом від 25.06.2021 року позивач повідомив ОСОБА_3 , що квартири АДРЕСА_3 підключено до мереж водопостачання.

3. Щодо процедури.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом- ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

4. Щодо права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Така особазвільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що підприємствам питного водопостачання та централізованого водовідведення, яким заподіяно шкоду юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання та централізованого водовідведення, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання та централізованого водовідведення або шляхом забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до закону.

5. Висновки суду.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (постанова ВП ВС від 18.03.2020 р. у справі №129/1033/13-ц).

Для деліктних відносин дійсно є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову. Ними є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, що мають доводитись певними доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Згідно з пунктами 1, 2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 року в чинній редакції факт самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення згідно з фіксується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення за участю споживача, який самовільно приєднався до цих систем, про що складається акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування. Якщо споживач відмовляється підписати акт, він підписується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення та не менше ніж двома свідками з обов`язковим зазначенням їх персональних даних; при цьому в акті робиться відповідний запис про таку відмову.

Проте на час виникнення спору жоден нормативно-правовий акт не містив вимог щодо порядку виявлення та фіксування факту самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання. Це означає, що такий факт мав бути підтверджений будь-якими даними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування (фотознімки, відеозапис, пояснення свідків тощо).

Натомість позивачем на підтвердження заявлених вимог надано акт від 21 липня 2020 року, за яким володільцю квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 здійснено нарахування відповідно до п. 3 Правил 190 за діаметром водопровідного вводу за безоблікове використання питної води 4306 кв. м., сума збитків склала 98900,21 грн. (а. с. 7, 8), та акт від 21 серпня 2020 року, згідно з яким комісія КП «Маріупольське ВУ ВКГ» за адресою квартира АДРЕСА_2 виявила безоблікове використання питної води та провела відключення від мереж водопостачання (а. с. 9-10).

Відповідач категорично заперечував, а позивач не спростував його твердження щодо відсутності при складанні актів від 21 липня 2020 року та 21 серпня 2020 року, останній з яких, окрім іншого, не містить підпису одного з членів комісії.

За відсутності інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо стверджуваного позивачем факту, акти, складені його представниками, не є достатніми для висновку про вчинення позивачем протиправного діяння, що нібито потягло заподіяння відповідачеві збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 1166 ЦК України, ст. ст. 4, 16, 76-77, 80-81, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення збитків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2022 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко