Справа № 347/1286/21
Провадження № 22-ц/4808/335/22
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2021 року під головуванням судді Бородовського С.О. у м. Івано-Франкіську у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. звернувся до суду першої інстанції з поданням про визначення частки майна боржника у майні яким він володіє спільно з іншою особою.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2021 року задоволено подання приватного виконавця Витвицького В.В.

Визначено, що ОСОБА_2 належить 1/2 частки в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6175706) спільно з ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга подана 04 січня 2022 року, тобто з пропуском установленого статтею 354 ЦПК України строку, і апелянтом заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що з повним текстом оскаржуваної ухвали апелянт ознайомився 30 грудня 2021 року в канцелярії Івано-Франківського міського суду.

Однак в матеріалах справи міститься список групованих поштових відправлень листів рекомендованих та інформація з сайту Укрпошти пошук поштових відправлень за номером поштового відправлення 128 про отримання апелянтом 11 жовтня 2021 року повного тексту оскаржуваної ухвали суду.

Крім того, апелянт не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2022 року апеляційна скарга залишена без руху з підстав, що зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не дають підстав для висновку про пропуск такого з поважних причин, а також з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апелянту надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення зазначених недоліків із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з долученням належних та допустимих доказів, а також подання оригіналу квитанції про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 482, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 07 лютого 2022 року.

На виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2022 року ОСОБА_1 18 лютого 2022 року направив апеляційному суду квитанцію про сплату судового збору.

Однак по цей час апелянт не звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення пропущеного строку з долученням належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно ч. 6, 7, ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Апеляційний суд зазначає, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, є дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на не зловживання процесуальними правами.

З матеріалів справи убачається, що після виготовлення повного тексту ухвали суду її 24 вересня 2021 року було надіслано сторонам (а.с.83).

З відстеження рекомендованого поштового відправлення №128 убачається, що ОСОБА_1 оскаржувану ухвалу суду першої інстанції отримав 08 жовтня 2021 року, а апеляційну скаргу подав до апеляційного суду 04 січня 2022 року на 88 день від дати отримання ухвали суду першої інстанції.

З матеріалів справи убачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в суді першої інстанції здійснював адвокат Боднарчук Андрій Михайлович на підставі ордерів серія ІФ №006926 від та серія ІФ №006927 від 16 вересня 2021 року (а.с. 71,73), і 16 вересня 2021року був присутній в судовому засіданні при проголошенні вступної та резолютивної частини ухвали та роз`ясненні йому строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції і порядку виготовлення її повного тексту.

Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року адвокат Боднарчук А.М. представляючи інтереси ОСОБА_2 на підставі ордеру серія ІФ №006927 від 16.09.2021 (а.с. 71), подавав до Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу на цю ж ухвалу від 16 вересня 2021 року. Тобто представник сторін на день подання апеляційної скарги був ознайомлений з повним текстом оскаржуваної ухвали. Попередня апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_2 адвокатом Боднарчуком А.М., ухвалою апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року була залишена без руху, а 30 листопада 2021 року повернута апелянту в зв`язку з несплатою судового збору.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не дають підстав для висновку про пропуск такого з поважних причин.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 490/3225/20, провадження № 61-15791св21.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Вимоги ухвали апеляційного суду від 21 січня 2022 року у визначений судом строк апелянтом виконано частково.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не дають підстав для висновку про пропуск такого з поважних причин. Вимоги ухвали апеляційного суду від 21 січня 2022 року щодо зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з долученням належних та допустимих доказів у визначений судом строк апелянтом не виконано.

Тому при таких обставинах відповідно до вимог ст. 357, 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185, 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин