Справа №442/9782/21
Провадження №2/442/352/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року місто Дрогобич Львівської області

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Коваля Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Чолавін Н.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Бориславської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом ,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 17.12.2022 звернувся у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку (пай) розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у ТзОВ «Уріж», яке знаходиться у с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЛВ № 0074926, виданого на підставі рішення Дрогобицької районної державної адміністрації від 15 травня 2000 року № 161. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 60,9 кв. м., житловою площею 33,5 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років померла тітка позивача, ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . Після смерті тітки відкрилася спадщина, до складу якої, входить право на земельну частку (пай) розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у ТзОВ «Уріж», яке знаходиться у с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується Сертифікатом серія ЛВ №0074926, та житловий будинок АДРЕСА_1 , належний їй на праві приватної власності. За життя тітка склала заповіт від 11.11.2011 року, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, зокрема заповіла, своєму племіннику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Для оформлення спадкових прав він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кекіс Г.С., на підставі якої нотаріус завела спадкову справі №14/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Оскільки тітка була одинокою особою і померла у похилому віці, відсутні спадкоємці, які б мали спадкувати обов`язкову частку. Для підтвердження складу спадщини після смерті тітки, останній надав нотаріусу документи, які збереглися у будинку тітки, а саме: копію сертифіката серія ЛВ №0074926 та копію свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно від 06.09.2011. Під час вивчення даних сертифіката, нотаріус з`ясувала, що наявна різниця у написанні прізвища тітки у вищевказаному Сертифікаті на право на земельну частку (пай), де її зазначено як « ОСОБА_3 », натомість у Свідоцтві про смерть прізвище « ОСОБА_4 ». Через наявну відмінність в прізвищі спадкодавця в даних документах, у нотаріуса виник сумнів щодо належності спадкового майна спадкодавцю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2021 року встановлено факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЛВ №0074926, виданого на підставі рішення Дрогобицької районної державної адміністрації від 15 травня 2000 року №161 на ім`я ОСОБА_5 . Однак у зв`язку з тим, що у позивача наявні лише копії правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та на житловий будинок, належний тітці, нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №04/02-31 від 10.12.2021, і рекомендувала звернутися до суду з питань оформлення спадкових прав на вищевказане майно.

З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов.

Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про визнання права власності на спадкове майно за заповітом не подав.

Заяви та клопотання учасників справи.

28.12.2021 через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Бориславської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, недоліки виправлено та долучено копію звіту про незалежну оцінку майна, а також квитанцію про сплату судового збору.

26.01.2022 через канцелярію суду надійшла заява від відповідача, в якій останній зазначає, що позов ОСОБА_1 до Бориславської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом визнає, та просить зазначену вище справу розглядати без участі представника Бориславської міської ради.

11.02.2022 через канцелярію суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 22.12.2021 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Бориславської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом залишено без руху та надано десятиденний термін для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 06.01.2022 після усунення недоліків, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 14.02.2022 о 11.00 год..

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження цьому.

Судом також було задоволено заяви та клопотання усіх учасників цієї справи про розгляд справи за їх відсутності, та виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати (продовжувати) судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У своєму рішеннівід 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами щодо спадкування, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті тітки позивача ОСОБА_6 ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, входить право на земельну частку (пай) розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у ТзОВ «Уріж», яке знаходиться у с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується Сертифікатом серія ЛВ №0074926, та житловий будинок АДРЕСА_1 , належний їй на праві приватної власності.

За життя ОСОБА_7 склала заповіт від 11.11.2011, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кекіс Г.С., на підставі якої нотаріус завела спадкову справі №14/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

Судом встановлено, що видано постанову приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кекіс Г.С. від 10.12.2021 № 04/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок під АДРЕСА_1 та земельну ділянку без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості площею 0, 85 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Урізької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Під час вивчення даних сертифіката, нотаріус з`ясувала, що наявна різниця у написанні прізвища тітки позивача у вищевказаному Сертифікаті на право на земельну частку (пай), де її зазначено як « ОСОБА_3 », натомість у Свідоцтві про смерть прізвище « ОСОБА_4 ». Через наявну відмінність в прізвищі спадкодавця в даних документах, у нотаріуса виник сумнів щодо належності спадкового майна спадкодавцю.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2021 року встановлено факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЛВ №0074926, виданого на підставі рішення Дрогобицької районної державної адміністрації від 15 травня 2000 року №161 на ім`я ОСОБА_5 .

Померлій ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у ТзОВ «Уріж», яке знаходиться у с.Уріж Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується Сертифікатом серія ЛВ №0074926, але через відсутність оригіналу даного правовстановлюючого документа, я позбавлений можливості у позасудовий спосіб оформити спадкові права на пай.

Крім того, згідно копії Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно від 06.09.2011, виданого виконавчим комітетом Урізької сільської ради, ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9кв.м, житловою 33,5кв.м, процент зношеності якого станом на 2011 рік становив 44%. Право власності на даний будинок було зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

На підставі наведеного, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; те, що позивач оформити право на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач Територіальна громада в особі Бориславської міської ради Львівської області позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечили, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а відтак, слід визнати визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку (пай) розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у ТзОВ «Уріж», яке знаходиться у с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЛВ № 0074926, виданого на підставі рішення Дрогобицької районної державної адміністрації від 15 травня 2000 року № 161,а також визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 60,9 кв. м., житловою площею 33,5 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогами майнового характеру, слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача з цього приводу, слід залишити за останнім, тобто покласти на нього.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Бориславської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку (пай) розміром 0,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у ТзОВ «Уріж», яке знаходиться у с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЛВ № 0074926, виданого на підставі рішення Дрогобицької районної державної адміністрації від 15 травня 2000 року № 161.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 60,9 кв. м., житловою площею 33,5 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Бориславської міської ради; місцезнаходження юридичної особи: Т. Шевченка, 42, м. Борислав, Дрогобицький район, Львівська область, Україна, 82300; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26181298).

Дата складення повного судового рішення: 22 лютого 2022 року.

Суддя Р.Г. Коваль