ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2583/21
Провадження №2/477/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Семенової Л.М.,

за участі секретаря судових засідань - Дячок Л.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,28 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказувала, що вона є донькою померлої ОСОБА_2 після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі з земельної ділянки площею 0.28 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої по АДРЕСА_1 . Однак, через розбіжності у прізвищі спадкодавця, зазначеному у державному акті на право власності на землю та у свідоцтві про смерть, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. Так, у державному акті на право приватної власності на землю прізвище власника зазначено - ОСОБА_3 , а у свідоцтві про смерть - ОСОБА_2 . У зв`язку з зазначеним, позивачка звернулась до суду для захисту свого невизнаного права.

Ухвалою суду від 05 січня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності, ухваливши рішення в підготовчому судовому засіданні. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач Воскресенська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області у підготовче судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розглянути справу за відсутності представника.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини 4 статті 200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.03.2007 року, виданого Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.6).

За життя, 27 грудня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, в тому числі й спірну земельну ділянку, своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.39).

Указаний заповіт, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.03.2008 року №31541364 є чинним (а.с.43).

Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.41).

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до спадкової справи №451/2007 до майна померлої ОСОБА_4 на день відкриття спадщини позивачка ОСОБА_1 проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_4 за однією адресою, в обумовлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.50).

Отже, в силу частини 3 статті 1268 та частини 1 статті 1269 ЦК України позивачка є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 за заповітом та такою, що прийняла всю спадщину після смерті матері та набула право на спадкове майно.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії МК №06276, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421, ОСОБА_3 на підставі рішення Михайло-Ларинської сільської ради від 17.01.1995 року №19 передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,28 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Зазначений державний акт на право приватної власності на землю є чинним, у визначеному законом порядку не скасований.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 та особа, яка зазначена у зазначеному державному акті на право приватної власності на землю - ОСОБА_4 є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується відмовою Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 08 грудня 2021 року (а.с.11).

Зі змісту вказаної відмови вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0.28 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , неможлива, оскільки у свідоцтві про смерть та документах, що посвідчують право власності спадкодавця на майно є розбіжності у прізвищі особи.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбачених статтею 16 ЦК України.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,28 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Семенова