РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу №221/4905/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, заступник начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Вороніна Наталія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., заступник начальника Волноваського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління МЮ України Вороніна Н.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позивач зазначив, що 21 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2941 про звернення стягнення на транспортний засіб марки КІА, модель CEED, рік випуску 2013, колір КОРИЧНЕВИЙ, об`єм двигуна 1591, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип транспортного засобу ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 05 лютого 2014 року Центром ДАІ 1401, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Кузнецово-Мизайлівка Тельманівського району Донецької області, адреса реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце роботи не відомо. Зазначене рухоме майно передане в заставу ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу № 175АI2-3АСТ, що посвідчений Акімовою О.В., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, 10 лютого 2014 року за реєстровим № 384, в якості забезпечення зобов`язань за Договором кредиту № 175I2 від 10 лютого 2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», строк платежу за яким настав 05 лютого 2016 року. Період за який здійснюється стягнення: з 09 вересня 2014 року по 05 лютого 2016 року. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставлено майна, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в сумі 151 012,34 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом - 106 220,93 грн.;-заборгованість за відсотками - 9 141,20 грн.;-пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 21 476,59 грн.;-пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1 491,89 грн.;-інфляційні витрати за кредитом - 11 802, 24 грн.;-інфляційні витрати за відсотками - 879,50 грн. Суму, вилучену від реалізації предмету застави, перерахувати для погашення заборгованості на п/р НОМЕР_4 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, .

Постановою від 06.05.2016 року заступника начальника відділу ДВС Волноваського РУЮ Вороніною Н.В. відкрито виконавче провадження № 51004213 щодо стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 151 012,34 грн.

Про наявність спірного виконавчого напису та відкрите виконавче провадження позивач дізнався тільки у червні 2021 року, коли виникла необхідність розпорядитися належним йому майном. До цього про вчинення 21.04.2016 року приватним нотаріусом Ковальчук С.П. виконавчого напису позивача не повідомляли, будь-які попередження/вимоги з приводу вчинення виконавчого напису, відкриття виконавчого провадження позивачу не надсилали.

Вважає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням діючого законодавства, у тому числі процедури вчинення виконавчих написів, з порушенням умов щодо безспірності суми заборгованості.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2021 року замінено неналежного відповідача з ПАТ «Укрсоцбанк» належним відповідачем АТ «Альфа-Банк».

АТ «Альфа-Банк» надано Відзив на позовну заяву, у якому просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування АТ «Альфа-Банк» посилається, що діючи умови кредитного договору позивачу були відомі та сторонами не заперечуються. Про існування спірного виконавчого напису позивач знав принаймні з лютого 2016 року, коли йому направлялася вимога/повідомлення про погашення боргу перед зверненням банку за вчиненням виконавчого напису. Безперечно позивач знав з моменту відкриття виконавчою службою виконавчого провадження № 51004213 в травні 2016 року, у тому числі оголошення розшуку транспортного засобу, що є предметом застави, та яке триває на цей час.

На підтвердження відповідач надав витяг з програми банку та роздруківку з АСВП.

Враховуючи приписи ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, за якими загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки, перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права, відповідач вважає, що строк позовної давності сплив 21.10.2019 року, оскільки виконавчий напис вчинений 21.04.2016 року. Якщо відраховувати строк позовної давності від моменту відкриття виконавчого провадження, то він сплив 06.11.2019 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання позивача на нібито необґрунтований статус Відповідача як кредитора та незгоди з сумою боргу не повинно братися до уваги, оскільки позивач обізнаний про умови кредиту, користується ним неправомірно тривалий час, у своєму позові сам наголошував що сплачував кредит до 2015 року (за даними відповідача до 2017 року) тож позивач об`єктивно не міг не знати про розмір своєї заборгованості.

Звертаючи увагу суду на безспірність заборгованості, відповідач зазначив, що нотаріусом вчинено виконавчий напис з дотриманням вимог ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», вимог п. 3.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вважає, що посилання позивача на ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», обов`язок нотаріуса перевірити факт наявності чи відсутності спору щодо безспірності заборгованості, у тому числі розрахунок заборгованості, наданий кредитором, є безпідставними, оскільки на момент вчинення виконавчого напису та у подальшому спорів щодо розміру боргу не було, будь які судові справи відсутні, судові рішення не ухвалювались з цього приводу. Надані нотаріусу документи відповідали вимогам законодавства.

Щодо права вимагати дострокового виконання зобов`язання, відповідач посилається на норми ст. 572, ч.1 ст. 589, ч. 1 та 2 ст. 590, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ст. ст. 1, 20 ЗУ «Про заставу», ст. ст. 12, 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у тому числі: застава є способом забезпечення зобов`язань; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано; в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; в разі прострочення повернення чергової частини позичальником позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Позивачем, в особі його представника адвоката Байрачного О.І., надана відповідь на відзив відповідача, у якій зазначає, що наведені у відзиву заперечення, мотиви та додані докази є необґрунтованими, посилається на наступне.

Позивач стверджує, що про вчинення спірного виконавчого напису та наявність виконавчого провадження № 51004213 дізнався у червні 2021 року, коли отримав у Волноваському РВ ДВС копію постанови про відкриття виконавчого напису та спірний виконавчий напис. До цього будь-які документи щодо вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого напису не отримував.

Звертаючись до нотаріуса у 2016 році з заявою про вчинення виконавчого напису у позасудовому порядку, ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є відповідач), відповідно до норм ст. ст. 24, 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», був зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення: - зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження; - надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (одночасно з реєстрацією в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження).

Бездіяльність відповідача та порушення ним вимог закону щодо процедури вчинення нотаріального напису призвела до того, що позивач не був своєчасно повідомлений про вчинення спірного виконавчого напису та його наявність протягом строку з 2016 року по 2021 рік, що є поважними причинами пропуску строку позовної давності, просить поновити пропущений строк звернення до суду з позовом. При цьому позивач посилається на Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.01.2022 року № Р278576, згідно до якого у Реєстрі відсутні відомості про реєстрацію звернення стягнення на предмет обтяження, який доданий до відповіді на відзив.

Позивач посилається, що не долучення до відзиву відповідача, як належного доказу, письмового повідомлення боржнику про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про звернення стягнення на предмет обтяження, свідчить, що відповідач не виконав вимоги закону та зазначених дій взагалі не здійснював, тобто порушена процедура вчинення виконавчого напису.

Крім того, позивач посилається, що відповідач не долучив до відзиву будь який документ, який би свідчив, що починаючи з дати вчинення спірного виконавчого напису та по січень 2022 року, позивач здійснював платежі саме на виконання спірного виконавчого напису у рамках виконавчого провадження, тобто визнавав заборгованість та її розмір за спірним виконавчим написом, оскільки таких дій позивач не здійснював.

Долучений до відзиву Витяг з програми банку про здійснення у 2017 році переговорів у телефонному режимі з боржником не є належним доказом у розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, не містить інформації про повідомлення боржнику про наявність конкретного виконавчого провадження щодо виконання спірного виконавчого напису. Аудіозапис розмов у телефонному режимі до відзиву не долучено, що свідчить про їх відсутність.

Витяг з автоматизованої системи виконавчих проваджень також не є належним доказом повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Байрачний О.І. у судове засідання не з`явились, адвокат Байрачний О.І. надав заяву розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та заступник начальника Волноваського РВ ДВС у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вороніна Н.В. у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи не подали.

За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу № 175АI2-3АСТ, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Акімовою О.В., за яким ОСОБА_1 передав у заставу ПАТ «УКРСОЦБАНК», у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 175АI2 від 10.02.2014 року, транспортний засіб автомобіль марки КІА, модель CEED, рік випуску 2013, колір КОРИЧНЕВИЙ, об`єм двигуна 1591, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_5 , тип транспортного засобу ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 05 лютого 2014 року Центром ДАІ 1401, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 , виданого 05.02.2014 року Центром ДАІ 1401.

21.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2941 про звернення стягнення на предмет договору застави транспортний засіб марки КІА, модель CEED, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 05 лютого 2014 року Центром ДАІ 1401 на праві власності за ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку заставленого рухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» за договором кредиту в сумі 151 012,34 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом - 106 220,93 грн.;-заборгованість за відсотками - 9 141,20 грн.;-пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 21 476,59 грн.;-пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1 491,89 грн.;-інфляційні витрати за кредитом - 11 802, 24 грн.;-інфляційні витрати за відсотками - 879,50 грн.

Постановою від 06.05.2016 року заступника начальника відділу ДВС Волноваського РУЮ Вороніною Н.В. відкрито виконавче провадження № 51004213 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 151 012,34 грн., на підставі виконавчого напису № 2941, виданого 21.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., які були отримані позивачем 05.06.2021 року у Волноваському РВ ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків).

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а)нотаріально посвідченої угоди; б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року).

Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна регулюється Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Зі змісту ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Статтею 26 Закону «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною 1 ст. 50 цього Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Порядок звернення стягнення на предмет застави визначено ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень». Зазначеним порядком передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 27 Закону «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими ст. 8 цього Закону.

Отже приписи Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» пов`язують подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» згідно з якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру вносяться, зокрема, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Порядок ведення Реєстру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі - Порядок № 830).

Пунктом 4 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису.

У пункті 5 Порядку № 830 передбачено, що державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), яким врегульовано процедуру вчинення виконавчого напису, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (п.п. 2.1 п. 2 гл. 16 роз. ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.2 п. 3 гл. 16 роз. ІІ Порядку № 296/5).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення визначені документи, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (п.п. 2.2 п. 2 та п.п. 3.6 п. 3 гл. 16 роз. ІІ Порядку № 296/5).

Разом з тим, відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону «Про забезпечення вимог кредитора та забезпечення обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом.

Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог Закону «Про забезпечення вимог кредитора». Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Однак, відповідач не надав доказів дотримання положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і здійснення до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, що є підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду 16 травня2018 року у справі № 320/8269/15-ц та постанові від 24.04.2018 року у справі № 202/29241/13-ц, у постанові Верховного суду від 26 листопада 2018 року № 755/11989/16-ц.

Окрім того, відповідачем не було надано доказів направлення позивачу та отримання безпосередньо ним попередження про звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, з наданого позивачем Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.01.2022 року № Р278576 вбачається, що у Реєстрі відсутні відомості про реєстрацію звернення стягнення на предмет обтяження заставне майно, яким транспортний засіб марки КІА, модель CEED, рік випуску 2013, колір КОРИЧНЕВИЙ, об`єм двигуна 1591, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип транспортного засобу ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 05 лютого 2014 року Центром ДАІ 1401, що належить на праві власності ОСОБА_1 , та на який приватним нотаріусом Ковальчук С.П. звернуто стягнення на підставі виконавчого напису від 21.04.2022 року реєстровий номер 2941.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача в цій частині, тому суд приходить до переконання, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури вчинення виконавчих написів, без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є самостійною підставою для задоволення позовних вимог.

Наданий відповідачем Витяг з програми банку суд не приймає до уваги, як неналежний доказ, оскільки він повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, не містить інформації про повідомлення боржнику про наявність конкретного виконавчого провадження щодо виконання спірного виконавчого напису.

При цьому, згідно виконавчого напису № 2941 від 21.04.2016 року, стягнення на заставлено майно здійснено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за період з 09 вересня 2014 року по 05 лютого 2016 року, у тому числі заборгованість: 21 476,59 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1 491,89 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Разом з цим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно виконавчого напису від 21.04.2016 року, реєстровий номер 2941, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Волноваха, Волноваського району, Донецької області, відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже,сам факт наявності діючого норми закону, згідно якої забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція,є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів апелянта про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 185/3810/15-ц, у постанові від 10 березня 2020 року у справі № 521/11367/15-ц.

Відповідно, доводи відповідача щодо відсутності спору щодо суми боргу, що сума заборгованості не є спірною, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують до уваги.

За клопотанням відповідача судом витребувано з Волноваського відділу ДВС Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріали виконавчого провадження № 51004213

Матеріали виконавчого провадження № 51004213 долучено до матеріалів справи та оглянуто в судовому засіданні.

На аркуші 11 матеріалів виконавчого провадження № 51004213 знаходиться ксерокопія поштового відправлення боржнику ОСОБА_1 з довідкою відділення Укрпошти від 21.06.2016 року, що поштове повідомлення повернуте за закінченням строку зберігання. У поштовому відправленні зазначений трек-номер 032.

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту Укрпошти станом на 14.02.2022 року, дані про відправлення за номером 032 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

На аркуші 23 матеріалів виконавчого провадження № 51004213 знаходиться заява адвоката Байрачного О.І. від 25.06.2021 року, що діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про надання для ознайомлення матеріли виконавчого провадження та копій постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчого напису, які були йому надані 25.06.2021 року.

Будь-які інші відомості про направлення чи вручення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, інших документів виконавчого провадження, у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки він дізнався тільки 25.06.2021 про наявність спірного виконавчого напису та відкрите виконавче провадження № 51004213, позов поданий до суду в межах трирічного строку позовної давності, також вважає, що обставини та доводи, наведені відповідачем у відзиві щодо пропуску позивачем строку позовної давності та застосування наслідків пропуску строку позовної давності є необґрунтованими, не знайшли своє підтвердження належними доказами у судовому засіданні.

Оцінюючи обставини справи та наявні докази, суд визнає вимоги позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню,так як позивачем доведено, а відповідачем не спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 24, 27, 28, 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень», ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», що є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, заступник начальника Волноваського районного відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Вороніна Наталія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2941, вчинений 21 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергієм Павловичем, за яким звернено стягнення на рухоме майно: транспортний засіб автомобіль марки КІА, модель CEED, рік випуску 2013, колір КОРИЧНЕВИЙ, об`єм двигуна 1591, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_5 , тип транспортного засобу ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 05 лютого 2014 року Центром ДАІ 1401, який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 , виданого 05.02.2014 року Центром ДАІ 1401, та передано ним в заставу Публічному акціонерному товариству «УКРСОЦБАНК» за договором застави № 175АI2 - ЗАСТ від 10.02.2014 року реєстровий № 384, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставленого транспортного засобу, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» в сумі 151 012,34 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 175АI2 від 10.02.2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК».

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, .

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Безрук Т.В.