Справа № 128/401/22
УХВАЛА

23 лютого 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, справа №128/401/22, в якій позивач просить суд: поділити спільне майно подружжя, визнавши за кожним по Ѕ частки на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; комору, приміщення №9к за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 , усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_3 та приміщенням комори АДРЕСА_4 шляхом передачі йому ключів від квартири та приміщення комори.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.02.2022 відкрито провадження у даній справі та справа призначена у підготовче засідання.

Разом із позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка умотивована тим, що ним подано до Вінницького районного суду Вінницької області позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визначення частки у спільному майні та усуненні перешкод у користуванні власністю.

Зазначає, що 30 вересня 2011 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В січні 2019 року було набуте майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; свідоцтво про право власності видано на ім`я ОСОБА_2 .

Вказує, що 25.06.2021 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області шлюб між ним та ОСОБА_2 був розірваний.

Крім цього, зазначає, що 09.10.2021 він прийшов до спірної квартири, та з`ясував, що в дверях квартири АДРЕСА_3 змінені замки, в результаті чого він не зміг потрапити в квартиру, у зв`язку з цим він вимушений був викликати поліцію і зафіксувати факт вчинення ОСОБА_2 перешкод йому в користуванні його власністю; на його подальші прохання надати йому доступ до квартири, яка є також і його власністю, ОСОБА_2 постійно відмовляла.

У зв`язку з чим він має підстави побоюватись, що відповідач, під час розгляду справи може розпорядитись спірним нерухомим майном та вселити третіх осіб в спірну квартиру, а укладення договору оренди на вказану квартиру в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Тому, просить суд забезпечити позов, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь які дії пов`язані з розпорядженням майном, а саме передавати в користування третім особам або укладати договори оренди на квартиру АДРЕСА_5 .

Вивчивши заяву та оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає дану заяву необґрунтованою та такою що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчиняти певні дії ( п.2 ч.1 цієї статті).

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову таким заходом ( п.4 ч.1 цієї статті)

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"( із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 2 від 12.06.2009), судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Оглянувши заяву та додані до позову документи, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів що ОСОБА_2 має намір вселити третіх осіб в спірну квартиру, а самі лише побоювання позивача про можливість розпоряджання даним нерухомим майном на власний розсуд, без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволені даної заяви.

Керуючись ст. ст.149-151 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя: Олена САЄНКО