Справа № 303/9585/21
2/303/2377/21
Номер рядка статистичного звіту 45

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у спрощеному провадженні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, яка в такому не проживає тривалий час. Позивач посилається, що оскільки вони є співвласниками будинку, а відповідач залишається зареєстрованою в ньому, цим порушуються їх права на вільне володіння та користування своїм майном, у зв`язку з чим просить позов задоволити.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 13.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідач відзив на позов не подавала.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.12.2017 року, витягом про реєстрацію права на нерухоме майно від 09.12.2017 року № 106888643, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.03.2020 року, витягом про реєстрацію права на нерухоме майно від 13.03.2020 року № 204014944, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.03.2020 року, витягом про реєстрацію права на нерухоме майно від 13.03.2020 року № 204015555, договором купівлі-продажу 20/48 часток у праві власності житлового будинку від 12.02.2021 року, витягом про реєстрацію права на нерухоме майно від 12.02.2020 року № 244263734 від 12.02.2021 ( а.с.10-19).

Згідно із довідкою, виданою відділом центру надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради від 10.11.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20).

Відповідно до акту № 29 від 20.11.2021 року, виданої ТОВ «УК Навібуд» від 20.11.2021 року, в будинку а адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не проживає з 2010 року (а.с. 21).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на вищевказане, позов про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 316, 318, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 156 ЖК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908,00 (дев`ятсот вісім ) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908,00 (дев`ятсот вісім ) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2022 року.

Головуюча О.В.Гутій