Справа № 404/1536/20
Номер провадження 2-о/404/49/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Московенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області (місцезнаходження: 25015, місто Кропивницький, вулиця Єгорова, будинок № 25-а), про встановлення факту проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Тулар району Куба Азербайджанської РСР колишнього СРСР. У 1988 та 1990 роках у батьків народилися також сестра та брат заявника - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Навесні 1991 року вся родина - батьки, заявник та його брат і сестра - переїхала проживати до тодішньої Української РСР у місто Кіровоград. Спочатку жили десь у приватному секторі, а у липні 1991 року переїхали до квартири АДРЕСА_2 , де проживають до теперішнього часу. Після досягнення шкільного віку навчався починаючи з 1996 року по 2003 рік у загальноосвітній школі № 20. Попри тривалий період постійного проживання в Україні, як зазначив заявник, він є особою без громадянства, тому що незважаючи на народження на території Азербайджанської РСР громадянином Азербайджанської Республіки він не став, а громадянство України на даний час отримати не може. Законною підставою його перебування на території України є видана 31.03.2014 року органом 3501 посвідка на постійне проживання НОМЕР_1 , в якій в якості місця проживання також вказана адреса: АДРЕСА_3 , де заявник постійно проживає з 1991 року. Заявник зазначає, що бажає отримати громадянство України, для чого ще в грудні 2019 року подав з цією метою до Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області передбачений законом пакет документів, однак поданих ним документів для вирішення питання про надання громадянства України недостатньо, тому що серед цих документів немає документів встановленого зразка, які б могли підтвердити факт постійного його проживання на території України станом на 24.08.1991 pоку. Також заявник повідомив, що з приводу отримання громадянства України, його мати ОСОБА_3 вже зверталася до суду з заявою, ще у 2005 році. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.08.2005 року її заяву було задоволено та встановлено факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Отже зазначає заявник, що дане рішення доводить також і факт його проживання в Україні на той час, оскільки через його вік на той час (йому було 5 років) він не міг жити окремо від матері. І його брат, і сестра також вже отримали громадянство України на час, коли були ще неповнолітніми, проте він зараз такої можливості не має, а відтак змушений звертатися до суду для встановлення вказаного у даній заяві факту.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Бершадської О.В. від 03 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання (а.с.24).

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_4 , з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23.06.2020 року та наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2020 року № 121-ОС/д, враховуючи що суддя ОСОБА_4 у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда про передачу справ № 18-АГ від 26.06.2020 року, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/1536/20, № провадження 2-о/404/49/20 (розпорядження № 261 від 16.07.2020 року керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/1536/20, № провадження 2-о/404/49/20 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д.

Цивільну справу № 404/1536/20, № провадження 2-о/404/49/20 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (ухвала судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 серпня 2020 року; а.с.33).

Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда представником заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області надало пояснення (вх. № 40018 від 01.12.2020 року) в яких заперечують щодо встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 , мотивуючи тим що, доказів факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, крім рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.08.2005 року, що стосується ОСОБА_5 , заявник до суду не надав, а відтак проти задоволення заяви заперечують (а.с. 46-48).

Представником Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області подано через канцелярію суду пояснення (вх. № 34162 від 22.09.2021 року), в яких останні заперечують проти встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України, оскільки документи, що пілтверджують факт постійного проживання заявника на території України не додані, а надані докази не є належними, достовірними та достатніми (а.с.54-66).

Представник заявника в судовому засідання підтримав заяву про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області в судовому засідання заперечувала щодо задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, посилаючись на її не обґрунтованість та недоведеність.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Азербайджанським ССР 25 січня 1984 року зареєстровано шлюб між батьками заявника, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 5. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_7 , дружини: ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.64; 90-91).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Туляр, район Куба, республіка Азербайджан РСР про що у книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 118, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.3-6).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 серпня 2005 року встановлено факт, що ОСОБА_5 (матір заявника) постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Рішення набрало законної сили з 06 вересня 2005 року (а.с.13).

У заявника є рідні сестра та брат, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 16.01.1989 року та свідоцтвом про народження НОМЕР_5 , де їх батьками також записані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.62-63).

В матеріалах справи містяться докази того, що рідні брат та сестра заявника вже є громадянами України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 ) (а.с.42-43, 45).

Згідно довідки Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітній навчальний заклад I-III ступенів № 20-дитячий юнацький центр «Сузір`я «Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно навчався в Комунальному закладі «Навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітній навчальний заклад I-III ступенів № 20-дитячий юнацький центр «Сузір`я «Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» з 1996 року до 2003 року (а.с.9).

Також проживання заявника на території України підтверджується актом проживання від 04.03.2020 року засвідченого мешканцями будинку АДРЕСА_4 згідно якого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживали з липня 1991 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8)

Відповідно до посвідки виданої 31 березня 2014 року органом 3501 на постійне проживання на території України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10-11). Заявнику також надано картку фізичної-особи платника податків (а.с.7).

Згідно довідки № VA-179/Т від 03.06.2010 року виданої Посольством Азербайджанської Республіки в Україні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідності до Закону Азербайджанської Республіки «Про громадянство» прийнятим 30.09.1998 року, не являється громадянином Азербайджанської Республіки (а.с.12).

В судовому засіданні допитана свідки: ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 , які підтверджували, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно проживав разом зі своєю сім`єю з липня 1991 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, закон передбачає можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2,- з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з підпунктом «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента Українивід 27 березня 2001 року № 215 (далі- Порядок) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року:

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження обставини постійного проживання на території України на зазначену дату може бути рішення суду.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній чи підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи зазначене, належність до громадянства України встановлюється на підставістатті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18, від 04 квітня 2021 року у справі 523/14707/19.

Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процессуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина перша статті 81 Цивільного процессуального кодексу України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України на момент проголошення незалежності України (за станом на 24 серпня 1991 року) підтвердженим.

Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України віднести на рахунок заявника.

Керуючись Законом України «Про громадянство України» статтями 4, 10, 11-13, 76, 81, 263-265, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 в неповнолітньому віці разом зі своїми батьками станом на 24 серпня 1991 року.

Судові витрати залишити по фактично понесеним заявником.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складено 18.02.2022 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда