Справа № 635/7124/21
Провадження по справі № 2/635/265/2022
18 лютого 2022 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Даниленко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Лещенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) пред`явила до суду позов, в якому просить визнати ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначила, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить в 1/2 частині ОСОБА_1 та в 1/2 частині ОСОБА_3 . Земельна ділянка за даною адресою знаходиться в сумісній власності. Відповідач по справі ОСОБА_2 , є колишнім чоловіком позивача. Відповідач за власної ініціативи забрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку та більше десяти років в будинку за вказаною адресою не проживає. Добровільно виписатись з будинку відповідач не бажає, комунальні послуги не сплачує, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.10.2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.01.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Відповідачеві направлені копії позовної заяви з доданими до неї документами із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову, відповідно до положень ст. 178 ЦПК України, не надав, зустрічний позов не пред`явив.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, у поданій заяві висловила згоду на ухвалення заочного рішення.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Житловий будинок АДРЕСА_1 належить в 1/2 частині ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаражою Н.П.22.11.2001 року та в 1/2 частині ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№6-483, виданого 15.04.2005 року Сьомою Харківською держнотконторою, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.
Судом встановлено, що за адресою спірного домоволодіння перебуває на реєстраційному обліку відповідач у справі ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.08.2021 за № 03-23/1444, виданої виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області.
Як вбачається з акту депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.08.2021 ОСОБА_2 за власної ініціативи забрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку та більше десяти років в будинку за вказаною адресою не проживає.
За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України закріплено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Серед іншого, норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Реєстрація місця проживання відповідача у будинку, який належить ОСОБА_1 на праві власності, обмежує її права, як власника, по користуванню та розпорядженню нерухомим майном, оскільки вона вимушена постійно нести тягар утримання житла і сплачувати комунальні послуги. Оскільки в будинку, який належить їйна праві власності, зареєстровані інші особи, вона позбавлена можливості оформити субсидію.
ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в будинку більше десяти років, комунальні послуги не сплачує, на теперішній час його місце проживання не відоме.
Втрата відповідачем права користування жилим приміщенням є наслідком припинення його права користування вказаним житлом.
Відповідачем не надано суду відомостей про існування домовленості щодо збереження за ним права користування належним позивачу будинком, або укладення договору найму між сторонами, предметом якого є спірне домоволодіння.
За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Суддя Т.П.Даниленко