Справа №: 343/127/22
Провадження №: 2/0343/200/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/127/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

Стислий виклад позиції сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 серпня 2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 126. За час шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після укладення шлюбу на перших порах у них була нормальна сім`я. Вони разом проживали в будинку його батьків в с.Верхній Струтин Калуського району. Проте з часом відносини між ними почали погіршуватися. Через роботу за кордоном відповідача вони не бачились по кілька місяців, навіть рідко спілкувались, а при зустрічі часто виникали суперечки та сварки. Тривалий час вони терпіли один одного заради збереження сім`ї, а також для того, щоб їхня дитина мала батьків у спільному шлюбі. Постійні сварки і конфлікти призвели до того, що у вересні 2021 року рідна сестра відповідача вигнала її з дитиною з будинку його батьків. З того часу вона з дитиною проживає в будинку своїх батьків в АДРЕСА_1 . Відповідач з ними не проживає разом, перейшов жити до своїх батьків. З вересня 2021 року ОСОБА_2 не цікавиться взагалі матеріальним забезпеченням та вихованням їхньої неповнолітньої дочки. Знаючи, що дитина потребує постійної батьківської уваги і допомоги, він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не надає жодних коштів на утримання дитини, та не цікавиться її вихованням. Всі питання щодо виховання та матеріального утримання дочки вирішуються нею самостійно. Хоча офіційно відповідач не працює, однак постійно їздить на роботу в Чехію, де заробляє значну суму грошей, тому може надавати матеріальну допомогу їхній дитині, але добровільно цього не робить. Тому вважає, що їхня дочка повинна бути забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим від прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Надала пояснення, аналогічні викладеному обґрунтуванню. Додатково вказала про те, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, не допомагав навіть тоді, коли дитина була у лікарні. З вересня 2021 року взагалі не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, не бере участі в її утриманні.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти, але у зменшеному розмірі, оскільки в даний момент не має змоги оплачувати аліменти у такому розмірі, який просить позивачка, оскільки він ніде не працює, являється особою з інвалідністю. Свого рухомого та нерухомого майна він немає. Крім того, ОСОБА_2 та її сім`я йому чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною. Аліментів нікому більше не оплачує, інших осіб на утриманні немає.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 21.01.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін (а.с.9).

24 січня 2022 року надіслано запит до Державної фіксальної служби щодо отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідача (а.с.10) та запит до Рожнятівської селищної щодо отримання інформації про місце проживання (реєстрації) відповідача (а.с.12).

26 січня 2022 року на електронну адресу суду надійшла довідка з Державної фіксальної служби щодо неможливості надання реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача у зв`язку із тим, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати (а.с.13).

03 лютого 2022 року на електронну адресу суду надійшла відповідь на запит з Рожнятівської селищної ради щодо місця проживання відповідача (а.с.14).

В підготовчому судовому засіданні відповідачем долучено світлокопію картки фізичної особи-платника податків, довідку з Управління соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації Відділу адміністративного забезпечення №2 (смт Рожнятів) про отримання соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства третьої групи та довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, які протокольною формою ухвали суд постановив долучити до матеріалів справи (а.с.15, 16, 17).

Ухвалою від 10.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.19).

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі з 14 серпня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14.08.2019 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.5).

Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.06.2020 виконавчим комітетом Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 11 (а.с.6), яка, як ствердили сторони в судовому засіданні, проживає у АДРЕСА_1 разом з позивачкою.

Згідно з отриманої відповіді на запит Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області за №02/10 від 02.02.2022 встановлено про те, що ОСОБА_2 з 23.10.2018 і по теперішній час зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_2 (а.с.14).

Відповідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку за №71 від 31.01.2022, виданої Рожнятівською селищною радою Івано-Франківської області, відповідач проживає за вищевказаною адресою зі своїм братом, ОСОБА_4 ОСОБА_2 станом на сьогодні тимчасово не працює (а.с.17).

Як вбачається з довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації Відділу адміністративного забезпечення №2 (смт Рожнятів), відповідач ОСОБА_2 знаходиться на обліку у відділі №2 Калуського РУСЗН та отримує соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства третьої групи, яка за жовтень-грудень 2021 року становить 5642,00 грн (а.с.16).

Позивачка стверджує, що відповідач свій батьківський обов`язок утримувати належним чином дитину не виконує, кошти на дочку не надає, хоча є фізично здоровим та працездатним, працює за кордоном. Інших утриманців у нього немає.

Однак, на обгрунтування своїх доводів жодних доказів не надала.

Відповідач повідомив, що він погоджується сплачувати аліменти на користь позивачки на утриманні дочки, про те у меншому розмірі, ніж заявляє позивачка, оскільки офіційно не працює та являється особою з інвалідністю третьої групи, на підтвердження чого надав відповідні докази.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні дочки.

Оцінка суду:

вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Оцінюючи доводи позивачки та заперечення відповідача з урахуванням вищенаведених норм законодавства, суд вважає доведеним те, що неповнолітня дочка сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживає разом з матір`ю. Остання просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак не обгрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. ОСОБА_2 погоджується сплачувати аліменти на користь позивачки на утриманні дочки у меншому розмірі, вважає, що розмір аліментів, який просить стягувати позивачка, є завищеним, оскільки він ніде не працює, являється особою з інвалідністю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та не є непосильними для відповідача.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат:

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК, ст. 141 ЦПК України, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 21 січня 2022 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення суду буде складено до 21 лютого 2022 року.

Суддя Долинського районного суду С.М.Монташевич

Текст повного судового рішення складено 21 лютого 2022 року.