справа № 492/36/21
провадження № 2/492/20/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2022 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПЕРСПЕКТИВА», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державного реєстратора Арцизької міської ради Сідлецької Ольги Миколаївни про визнання договору оренди землі недійсним та зобов`язання скасувати державну реєстрацію договору оренди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідача з позовною заявою про визнання договору оренди землі від 22 грудня 2018 року, укладений між позивачем та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ПЕРСПЕКТИВА» (далі - ПП «ПЕРСПЕКТИВА»), який зареєстрований державним реєстратором Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області від 22 грудня 2018 року, номер запису про інше речове право 29828665, з одночасним припиненням права оренди землі недійсним; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 22 грудня 2018 року, між позивачем та ПП «ПЕРСПЕКТИВА», який зареєстрований державним реєстратором Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області від 22 грудня 2018 року, номер запису про інше речове право 29828665, а також стягнути з відповідача судового збору у розмірі 1800,00 грн., посилаючись на те, що 22 грудня 2018 року між сторонами було укладено зазначений договір оренди землі, строком на 10 років, за умовами якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0313, площею 3,1152 га. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснила державний реєстратор Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області Куйтуклу В.С., однак у реєстрі відсутні відомості про нормативно-грошову оцінку та розмір орендної плати. Крім того, зазначає, що при укладені договорів оренди не були погоджені всі істотні умови, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, на першому листі договору прописом кулькової ручки зазначена спочатку дата «22 декабря 2018», а потім виправлено на «21 декабря 2018»; у пункті 5 вказаного договору не зазначена нормативна-грошова оцінка земельної ділянки, від розміру якої сплачується орендна плата; у пункті 9 договору відсутній розмір орендної плати, Викладенні обставини вказують на те, що у договорі не зазначені усі істотні умови договору, а тому зазначений факт суттєво порушує права позивача, як власника земельної ділянки в отриманні прибутку від оренди землі у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року залучено до участі у наявній цивільній справі правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державного реєстратора Арцизької міської ради Сідлецьку О.М. (а.с. 96-97).

До суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого вважає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. 22 грудня 2018 року між позивачем та ПП «ПЕРСПЕКТИВА» було укладено договір оренди землі, який у передбаченому законодавством порядку було зареєстровано державним реєстратором Куйтуклу В.С. Яким чином опинився у позивача незаповнений повністю та фактично зіпсований «чорновий» екземпляр вказаного договору, відповідачу не відомо. При укладені договорів оренди землі відповідачем робиться більше трьох екземплярів на випадок помилок, або зіпсування, а також якщо дата зустрічі з орендодавцем поки достеменно не відома. Крім того, у графу вартості орендованої земельної ділянкам вписується цифра вдень укладення договору у залежності від діючої на момент підписання нормативної грошової оцінки земельної ділянки та рекомендованої законодавствам процентної ставки орендної плати відносно оцінки землі. Якщо б не були заповнені пункти договору оренди землі стосовно істотних умов, то державна реєстрація не відбулася б і в ній було б відмовлено. Також на підтвердження належного укладення договору оренди землі є акт приймання-передачі земельної ділянки за договором. Крім того, зазначив, що відповідачем регулярно сплачуються податки за користування належною позивачу земельною ділянкою і заборгованість по цим платежам відсутня. Щодо стверджень повивача щодо систематичної несплати орендної плати, то вона не відповідають дійсності, оскільки у січні 2019 року позивач просив надати йому оренду плату у грошову еквіваленті за декілька років наперед за період з 2013 року по 2025 рік, тобто погодили сплату грошової суми в період, коли відповідач не мав зобов`язань за договором оренди землі з позивачем. Оговорену спільно з орендодавцем суму у розмірі 81700,00 грн. позивач отримав особисто, про що написав власноручно розписку на ксерокопії сторінки свого паспорту громадянина України. Після отримання вищевказаної суми орендної плати за користування земельною ділянкою наперед, приблизно у серпні 2020 року, позивач почав вимагати щоб відповідач купив у нього належну йому земельну ділянку, інакше позивач передасть її в оренду іншому орендарю, або звернеться до суду з метою визнання договору оренди землі недійсним. Приймаючи до уваги, що 22 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було законно укладено договір оренди землі, який у передбаченому законодавством порядку було зареєстровано державним реєстратором Куйтуклу В.С. у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Крім того, до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що твердження представника відповідача щодо того, що позивач помилково взяв не той екземпляр договору, який був заповнений належним чином, та ПП «ПЕРСПЕКТИВА» при укладанні договорів оренди землі робить більше трьох екземплярів на випадок помилок або зіпсування є не логічним, оскільки договір укладається в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один знаходиться в орендодавця, другий у орендаря, третій в органі, який проводив держану реєстрацію. Також зазначив, що вищевказаний договір оренди землі складений відповідачем без участі позивача, а також примірник договору, який знаходиться у позивача прошитий та пронумерований, скріплений печаткою відповідача, тому не зрозуміло про який «чорновий» екземпляр зазначає відповідач. Крім того, у примірнику договору оренди землі мається виправлення дати укладення з 22 на 21, що на той час мабуть було логічним, оскільки 22 це була субота, а у вихідний день державний реєстратор Куйтуклу В.С. не повинна була працювати згідно графіку роботи сільської ради та Кодексу законів про працю України, а позивач пам`ятає, що підписував вказаний договір у будній день. Також у даному випадку постає питання, коли відповідач у вихідний день сплатив адміністративний збір за проведену державну реєстрацію, де, коли та через яке відділення банку. Позивач лише підписав вказаний договір та отримав свій примірник від відповідача, але відразу не придав уваги, що у договорі відсутній розмір орендної плати, оскільки розраховував на попередні усні домовленості з відповідачем. Відповідач зазначив про те, що державний реєстратор не зареєстрував би договір оренди землі, якщо б у ньому не були заповнені всі графи, однак, таке твердження протирічить інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, у реєстрі відсутні відомості про нормативно-грошову оцінку та розмір орендної плати, та до реєстру не долучена сканована копія договору оренд землі. Також зазначив, що договір землі на державну реєстрацію подав сам відповідач та чомусь до державного реєстратора Главанської сільської ради Куйтуклу В.С., хоча і в м.Арциз, с.Павлівка та с.Долинівка мались державні реєстратори, які знаходились в безпосередній близькості до відповідача. З викладених обставин та аналізу наведених нормативно-правових актів можливо зробити висновок про те, що держаному реєстратору Куйтуклу В.С. поданий договір оренди землі без визначення розміру орендної плати, оскільки розмір плати до Державного реєстру вноситься під час державної реєстрації та на підставі поданих документі, тому твердження відповідача, щодо неможливості проведення відповідної реєстрації без заповненої графи розміру орендної плати є безпідставним. Також зазначив, що відповідач посилався на свій оригінал договору оренди землі, в якому мається розмір орендної плати, який складає 3 % від нормативно грошової оцінки землі, оскільки це рекомендовано законодавством (підзаконними актами), як мінімальний розмір плати, однак, при цьому не враховує, те що аналогічний примірник договору оренди землі, мається у позивача без зазначення розміру орендної плати та позивач тривалий час намагався врегулювати дане питання, однак, відповідач ігнорував законні вимоги позивача та навіть намагався залякувати за допомогою третіх осіб, щоб позивач не подавав до суду. На теперішній час маються два примірника договору оренди землі, один у позивача, а другий у відповідача, однак, мається суттєва розбіжність у договорах та договори не є аутентичними за своїм змістом та 3 % не відповідає волевиявленню позивачу під час підписання договору, що є суттєвою умовою договору. Так, відповідач до свого відзиву та на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором оренди землі укладеного 22 грудня 2018 року надав до суду копію паспорту позивача, на сторінці 5 якого нібито позивачем написана розписка про отримання грошових коштів - орендна плата за 2013-2025 рік, однак позивач ніякої розписки про отримання грошових коштів від відповідача не писав та не підписував. Звертаю увагу суд на те, що твердження відповідача про те, що позивач у січні 2019 року попросив надати йому орендну плату у грошовому еквіваленті за декілька років наперед з 2013-2025 рік, є зовсім не логічним, оскільки договір на думку відповідача укладений 22 грудня 2018 року, тому з яких підстав відповідач сплатив начебто позивачу орендну плату з 2013-2018 рік за 6 років, хоча на той період позивач не був власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :01:004:0313, а успадкував її лише 2018 році на підставі заповіту. Крім, того, чомусь у копії розписки підкреслені роки 2021-2025, що є дуже дивним та те, що розрахунок проведений в повному обсязі, претензій не маю, хоча строк укладеного договору оренди землі між позивачем і відповідачем складає 10 років, а з даних реєстру це 22 грудня 2028 року, а відповідач вже повністю розрахувався, однак, чомусь останній рік у копії розписки є 2025, що також є дивним. Вказана розписка протирічить п. 11 договору, згідно якого орендар вносить орендну плату один раз на рік до 25 грудня поточного року у зв`язку з чим,- позивач стверджує, що з моменту укладання договору він не отримував ніяку орендну плату ні за 2019 рік ні за 2020 рік. Крім того, відповідач надав до суду довідку на ім`я позивача про те, що згідно договору оренди землі, позивачу за 2020 рік нарахована орендна плата за користування земельним паєм від оціночної вартості земельної ділянки 96624,12 грн. в розмірі 3 % - 2902,19 грн. як за 3,12 га. Утримано ПДФО 18 % - 522,57 грн., утримано військовий збір - 43,55 грн. Орендна плата виплачена в сумі 2337,07 грн. та перераховано до бюджету. З викладеної довідки вбачається, що оренда 1 га складає з врахуванням податків 779,00 грн., що є зовсім смішною орендною платою, оскільки фермери нашого регіону сплачують орендну плату в розмірі від 800-1000 кг зернових за один гектар землі, а це в грошовому еквіваленті становить від 4000 до 6000 тисяч грн., в залежності від вартості зернових на ринку. Позивач стверджує перед судом про те, що навіть ці 2337,07 грн. він не утримував та будь-якого підтвердження зі сплати цієї суму до суду не надано. Зміст вказаної довідки взагалі протирічить вищевказаній розписці, оскільки згідно розписки позивач нібито отримав за оренду землі без кадастрового номеру, при невідомих обставинах за 2013 по 2025 рік орендну плату в повному обсязі у сумі 81700,00 грн. Орендна плата сплачена за 13 років оренди у зв`язку з чим, є за можливе порахувати, що оренда плата на рік нібито складала 6284,61 грн. У зв`язку з цим постає питання, а чому тоді така різниця в твердженнях відповідача і сплати орендної плати у довідці за 2020 рік без врахування податків 2902,19 грн., а з розписці 6284,61 грн.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, але від неї до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з договору оренди землі № б/н від 22 грудня 2018 року між ОСОБА_1 (а.с. 37), позивачем по справі, та Приватним підприємством «ПЕРСПЕКТИВА» (а.с. 28, 29-33), відповідачем по справі, було укладено згідно умов якого ОСОБА_1 а Приватне підприємство «ПЕРСПЕКТИВА» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,1152 га, розташовану на території Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, строком на 10 років (а.с. 7-8).

Державна реєстрація договору оренди проведена державним реєстратором Главанської сільскої ради Арцизького району Одеської області Куйтуклу В.С. 22 грудня 2018 року о 10:58:00 за № 000 (а.с. 9-11).

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 , позивач по справі, направив ПП «ПЕРСПЕКТИВА», відповідачу по справі, заяву щодо надання відомостей про: дату укладання договору оренди землі; нормативно-грошову оцінку землі; процентний розмір орендної плати від нормативно-грошової оцінки землі; чи проводилась індексація орендної плати з моменту укладання договору; чи отримувалась мною орендодавцем орендної плати за надану у користування земельною ділянкою, з моменту укладання договору, якщо так, то у якому розмірі, та надати належним чином завірені копії підтверджуючих документів про отримання орендної плати, яка згідно даних Укрпошти повернута «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 14, 19).

Позивач, намагався вжити заходи досудового врегулювання спору та надіслав відповідачу заяву від 16 грудня 2020 року, про добровільну відмову відповідач від права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004:0313, яка належить позивачу; провести відповідні реєстраційні дії, щодо зняття з реєстрації відповідного договору оренди землі та повідомити позивача про прийняті рішення у п`ятиденний строк з моменту отримання заяви, яка згідно даних Укрпошти повернута «письмовою відмовою одержувача» (а.с. 13-14).

Як вбачається з договору оренди землі від 22 грудня 2018 року, наданого відповідачем по справі, в ньому зазначені відомості щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а також розмір орендної плати, який складає 3 % від нормативно грошової оцінки землі (а.с. 34-36).

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 22 грудня 2018 року, орендодавець передав земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0313, загальною площею 3,1152 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, а орендар прийняв вищевказану земельну ділянку в оренду (а.с. 36).

Відповідно до копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 , на сторінці 5 наявна розписка про отримання орендної плати за 2013-2025 рік в розмірі 81700,00 грн (а.с. 37).

Згідно довідки № 0041 від 16 лютого 2021 року вбачається, що за 2020 рік ОСОБА_1 , позивачу по справі, нарахована орендна плата за користування земельним паєм в розмірі 3 % від оціночної вартості земельної ділянки що становить 2903,19 грн. як за 3,12 га (а.с. 38).

Згідно розписки від 29 грудня 2012 року, наданої ПП «ПЕРСПЕКТИВА», відповідачем по справі, ОСОБА_1 , позивач по справі, взяв грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. під заставу орендної плати за 2013-2015 рік в присутності двох свідків (а.с. 86).

Як вбачається з розписки від 10 лютого 2015 року, ОСОБА_1 , позивач по справі, отримав від ПП «ПЕРСПЕКТИВА» грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. в рахунок орендної плати (а.с. 87).

Відповідно до особового рахунку орендодавця за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 рік, ОСОБА_1 нарахована орендна плата у розмірі 4838,65 грн., ПДФО у розмірі 870,96 грн., військовий збір у розмірі 72,58 грн., та виплачено ОСОБА_1 , позивачу 3895,11 грн. (а.с. 88).

Згідно особового рахунку орендодавця за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 рік, ОСОБА_1 нарахована орендна плата у розмірі 2903,19 грн., ПДФО у розмірі 522,57 грн., військовий збір у розмірі 43,55 грн., та виплачено ОСОБА_1 , позивачу 2337,07 грн. (а.с. 89).

Судом витребувано оригінал реєстраційної справи щодо державної реєстрації договору оренди землі від 22 грудня 2018 року, укладеного між ПП «ПЕРСПЕКТИВА» та ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 3,1152 га з кадастровим номером :01:004:0313, номер запису про речове право 29728665, з якої вбачається, що для державної реєстрації договору оренди землі від 22 грудня 2018 року надані були такі документи: заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; картка прийому заяви № 147788353; відомості з ДЗК; відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права власності (а.с. 63, 64-72, 73-81).

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.

Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, відповідно до ст. 16 ЦК України.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими законодавчими та нормативними актами, а також договором оренди землі.

Згідно вимог ст. 792 ЦК України за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо оренди земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Закону України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 126 Закону України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 6, 14 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено істотні умови договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися також інші умови.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та відповідачем дійсно відбувались перемови щодо можливості укладення договору оренди землі. Під час переговорів ОСОБА_1 передав три екземпляри формально підписаного договору представнику ПП «ПЕРСПЕКТИВА», але надалі стояло питання про узгодження всіх суттєвих та істотних умов договору з орендарем, а саме обговорення розміру орендної плати та індексації. Позивач був впевнений, що спірний договір оренди землі з незаповненими графами представник ПП «ПЕРСПЕКТИВА» не надасть на державну реєстрацію або органом, який проводить державну реєстрацію буде офіційно відмовлено у її проведенні, оскільки договір не відповідає вимогам чинного законодавства Проте, відповідач порушив домовленості між власником землі та зареєстрував договір оренди в органі виконавчої влади.

Посилання відповідача у відзиві на те, що у позивача залишився зіпсований «чорновий» екземпляр договору оренди землі від 22 грудня 2018 року суд не приймає до уваги, оскільки він прошитий, пронумерований та зареєстрований. Також відповідач не надав до суду доказів, що він здійснював таки дії на врегулювання спірного питання та намагався надати інший, саме автентичний та зареєстрований оригінал договору власнику землі ОСОБА_2 .

При дослідження двох екземплярів договорів судом встановлено, що договори оренди землі від 22 грудня 2018 року дійсно різні по суті. Екземпляр який знаходиться у позивача має виправлення щодо зміни дати і він дійсно інший, ніж той екземпляр, що знаходиться у відповідача. Також у договорі відповідача маються дописки від руки стосовно істотних умов у пунктах 5 і 9, а саме щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки та визначення орендної плати за користування земельною ділянкою (а. с. 7, 8, 33, 34).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір оренди землі (б/н) від 22 грудня 2018 року, який міститься у власника земельної ділянки і в матеріалах справи, не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», тому є підстави для визнання його судом недійсним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном за правилами ст. 391 ЦК України.

Оскільки позивач є власником спірної земельної ділянки, що включає у себе не тільки право володіння та розпорядження нерухомим майном, але й користування ним, суд дійшов висновку, що використання відповідачем спірної земельної ділянки без правових підстав порушує право позивача, яке в даному випадку підлягає захисту.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Діюче законодавство передбачає можливість права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільними, відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.

Відповідно до пункту «в» частини 1 ст. 96 ЗК України. землекористувачі зобов`язанні своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

Статтею 22 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Позивач, будучи власником земельної ділянки, має право на власний розсуд розпоряджатися нею, та сподіватися на отримання відповідного доходу.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Позивач звернувся до суду з вимогою про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Проте як слідує з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для внесення запису про державну реєстрацію від 22 грудня 2018 року, номер запису про інше речове право: 29728665, права оренди земельної ділянки за договором оренди землі без номеру, виданого 22 грудня 2018 року, - є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44915125 від 29 грудня 2018 року, ОСОБА_3 , Главанська сільська рада Арцизького району Одеської області.

Аналіз змісту вказаної вище норми права свідчить, що підставою для скасування рішення (запису) про реєстрацію речового права є рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено таку реєстрацію. Таким чином визнання недійсним договору оренди землі є підставою скасування державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права (в даному випадку реєстрацію договору оренди землі).

Таким чином, оскільки саме рішення державного реєстратора позивач не оскаржує, то відсутні підстави для скасування відомостей про інше речове право. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 900,00 грн. судового збору.

На підставі ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 203, 215, 316, 317, 321, 391, 407, 626, 627 Цивільного кодексу України; ст. ст. 93, 96, 124, 126 Земельного кодексу України; ст. ст. 1, 4-6, 11, 13-15, 19, 21, 22 Закону України «Про оренду землі»; ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 16, 76-81, 83, 84, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до Приватного підприємства «ПЕРПЕКТИВА» (, вул.Трудова, буд. № 19, м.Арциз, Болградського району, Одеської області, поштовий індекс 68400, Україна), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державного реєстратора Арцизької міської ради Сідлецької Ольги Миколаївни (, «Центр надання адміністративних послуг» Арцизької міської ради, вул.28 Червня, № 95-а, м.Арциз, Болградського району Одеської області, поштовий індекс 68400, Україна) про визнання договору оренди землі (емфітевзису) недійсним та скасування державної реєстрації, - задовольнити частково.

Договір оренди землі, укладений 22 грудня 2018 року між Приватним підприємством «ПЕРСПЕКТИВА» (код ЄДРПОУ: 32888253, вул.Трудова, буд. № 19, м.Арциз, Болградського району, Одеської області, поштовий індекс 68400, Україна) та ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 3,12 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павлівської сільської ради Болградського району (Арцизького району) Одеської області, кадастровий номер :01:004:0313, що належить ОСОБА_1 на праві власності, - визнати не дійсним з моменту його вчинення.

У задоволенні вимог про скасування державної реєстрації відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «ПЕРПЕКТИВА» (, вул.Трудова, буд. № 19, м.Арциз, Болградського району, Одеської області, поштовий індекс 68400, Україна) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.