РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Басова А.В., представника позивача адвоката Шубіна О.П., представника відповідача Рєдкозубова О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, Комунального підприємства «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради, про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області та Комунального підприємства «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради, солідарно заборгованість зі сплати заробітної плати в сумі 23 395,57 грн., солідарно середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 104 364,68 грн. на підставі ст.117 КЗпП України, а також стягнення солідарно на підставі ст. 237-1 КЗпП України моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.

Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачі відзив на позов суду не надали.

Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідачів солідарно заборгованості зі сплати заробітної плати в сумі 23 395,57 грн., так як дана сума заборгованості підтверджується довідкою нарахування та виплати заробітної плати директору КП «Новоолександрівець 2» ОСОБА_1 за період роботи з 14.11.2016 р.-31.08.2018 р.

Під час судового розгляду справи представник позивача адвокат Шубін О.П. позов підтримав.

Представник відповідачів Рєдкозубов О.А. , просив суд у задоволенні позову відмовити, так як у період часу з 26-27.07.2021 р. була проведена документальна перевірка окремих питань у комунальному підприємстві «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради під час якої встановлено, що перевірка залишку заборгованості по заробітній платі працівникам КП не надається можливим в зв`язку з тим, що документи з вересня 2018 року ( в тому числі по заробітній платі), до перевірки не надано. Тобто відсутня можливість документально підтвердити заборгованість по заробітній платі та її виплати працівникам КП на останню дату (а.с.63-73).

Вислухавши представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.1 ст.12, ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення сесії Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області № 35 від 10.11.2016 р. «Про призначення директором КП «Новоолександрівець 2» Кондрашова І.М.» позивача було призначено на посаду директора Комунального підприємства «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради, з випробувальним терміном 3 місяці з 14.11.2016 р., про що у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 внесено відповідний запис за № 5.

Рішенням сесії Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області № 6 від 14.02.2017 р. «Про продовження терміну дії контракту з керівником комунального підприємства «Новоолександрівець 2» продовжено термін дії контракту № 14 від 14.11.2016 р. з позивачем як таким, що успішно пройшов випробувальний термін 3 роки з 14.02.2017 р., про що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 внесено відповідний запис за № 6.

На підтвердження факту виникнення між сторонами трудових відносин, 14.11.2016 р. позивач та Веселівська селищна рада, в особі селищного голови Кіяшко П.М. (у контракті визначено - орган управління майно) укладено Контракт № 14 з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 14.11.2016 р., строк дії якого подовжено строком до 13.02.2020 р. на підставі Додаткової угоди № 1/2017 від 14.02.2017 р. до контракту № 14 з керівником підприємства, що є у комунальній власності.

Пунктом 1.2. Розділу 1 «Загальні положення» сторонами погоджено, що на підставі Контракту виникають трудові відносини між керівником та органом управління майном (Веселівською селищною радою) цього підприємства.

Згідно з п.1.5. Контракту керівник підзвітний Органу управління майном у межах, встановлених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Пунктом 3.1. Контракту передбачено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності.

Відповідно до п.1.5. статуту Комунального підприємства «Новоолександрівець 2», затвердженого рішенням Веселівської селищної ради від 07.02.2014 р. № 24 засновником підприємства є Веселівська селищна рада.

Крім того, п.1.7. статуту передбачено, що заробітна плата працівників благоустрою та адмінперсоналу фінансується з бюджету селищної ради.

Згідно п.1.9. статуту передбачено, що підприємство працює на принципах повного господарського розрахунку, під власний ризик, із правом наймання робочої сили. При необхідності, в разі скрутного економічного становища підприємства, фінансування буде здійснюватись з бюджету Веселівської селищної ради.

За останній час роботи на даному підприємстві, внаслідок складного фінансового становища на підприємстві заробітна плата виплачувалася не регулярно, фінансування з бюджету Веселівської селищної ради не здійснювалося внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати позивачеві нарахованої заробітної плати у розмірі 23 395,57 грн.

Факт наявності заборгованості по заробітній платі підтверджується довідкою № б/н про нарахування та виплати заробітної плати директору КП «Новоолександрівець 2» ОСОБА_1 за період роботи з 14.11.2016 р. - 31.08.2018 р. виданої Комунальним підприємством «Новоолександрівець 1» в межах виконання адвокатського запиту від 24.09.2020 р.(а.с.21).

Розпорядженням селищного голови Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області № 286 від 03.09.2018 р. позивача звільнено з займаної посади директора Комунального підприємства «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, про що у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 внесено відповідний запис за № 7.

Суд встановив, що на день звернення до суду заборгованість зі сплати заробітної плати позивачеві не сплачена.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства та колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Під час судового розгляду справи суд дослідив надані позивачем докази, а саме:копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.07.2009 р.; копію статуту КП «Новоолександрівець 2»; копію рішення Веселівської селищної ради «Про призначення директором КП «Новоолександрівець 2» Кондрашова І.М.» № 35 від 10.11.2016 р.; копія розпорядження селищного голови № 471 від 11.11.2016 р. «Про прийняття»; копію контракту № 14 з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 14.11.2016 р.; копію рішення Веселівської селищної ради «Про продовження терміну дії контракту з керівником комунального підприємства «Новоолександрівець 2» № 6 від 14.02.2017р.; копію додаткової угоди № 1/2017 від 14.02.2017 р.; копію рішення Веселівської селищної ради «Про внесення змін до контракту з керівником КП «Новоолександрівець 2» № 7 від 16.05.2017 р. та копію додаткової угоди № 4/2017 від 01.06.2017 р.; копію рішення Веселівської селищної ради «Про внесення змін до контракту з керівником КП «Новоолександрівець 2» № 5 від 16.01.2018 р. та копію додаткової угоди № 1/2018 від 16.01.2018 р.;копію закордонного паспорту;оригінал довідки нарахування та виплати заробітної плати директору КП «Новоолександрівець 2» ОСОБА_1 за період роботи з 14.11.2016 - 31.08.2018 р.р.

Також суд дослідив докази надані відповідачами, а саме:матеріалів документальної перевірки окремих питань у комунальному підприємстві «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради за період часу з 26-27.07.2021 р., але вважає, що надані відповідачами докази не є такими, які дають суду підстави для відмови у задоволенні позову ( а.с.63-73).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Питання з судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст.47, 94, 115,116,133 України, керуючись ст.ст.1-13, 81, 89, 141, 247, 274-279, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, та Комунального підприємства «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , солідарно заборгованість зі сплати заробітної плати в сумі 23 395,57 (двадцять три тисячі триста дев`яносто п`ять гривень 57 коп.) грн.

Стягнути з Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, та Комунального підприємства «Новоолександрівець 2» Веселівської селищної ради, на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.пропорційно, а саме: по 496,20 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено 24.02.2022 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

21.02.2022