Ухвала

24 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 638/12378/19

провадження № 61-1361ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про вселення

та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав

до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

23 лютого 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1

про відвід судді-доповідача ОСОБА_4

Заява про відвід обґрунтована тим, що ухвалою Верховного Суду

від 03 лютого 2022 року суддя-доповідач ОСОБА_4 залишив касаційну скаргу

ОСОБА_1 без руху і висунув завідомо протиправну вимогу сплатити судовий збір у розмірі, що становить дохід заявника за півтора місяці. Указане є зловживанням судовою владою з метою перешкоджання малозабезпеченій особі з інвалідністю ІІІ групи похилого віку у доступі

до судочинства та суперечить Європейській конвенції захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України та Закону України «Про судовий збір». Також ОСОБА_1 зазначає, що у клопотанні про звільнення від сплати судового збору обґрунтував право на його звільнення двома обставинами, кожна з яких є самостійною правовою підставою для звільнення від сплати судового збору в силу частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

На думку заявника, такими діями суддя незаконно обмежив його право

на доступ до правосуддя.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1

про відвід судді ОСОБА_4 визнано необґрунтованою, оскільки обставини, на які посилається заявник як на підставу для відводу судді,

не знайшли свого підтвердження й не свідчать про існування підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України. Доводи заявника визнано такими, що зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді, що у розумінні

статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Вирішення питання про відвід судді ОСОБА_4 передано у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Автоматизованою системою документообігу суду 24 лютого 2022 року визначено суддю Синельникова Є. В. для розгляду заяви.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя

не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Оцінивши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_4, вважаю,

що підстави для її задоволення відсутні, оскільки доводи заявника

не свідчать про існування обставин, які викликають обґрунтований сумнів

у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді справи

638/12378/19, а також про те, що суддя прямо чи побічно заінтересований

у результаті розгляду справи.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що суддя ОСОБА_4, умисно і свідомо порушуючи національне законодавство України, залишив його касаційну скаргу без руху та зобов`язав сплатити судовий збір з метою перешкоджання малозабезпеченій особі з інвалідністю III групи, особі похилого віку у доступі до судочинства. Заявник також вказав, що постановляючи ухвалу про залишення його касаційної скарги без руху,

відхиливши обґрунтоване право заявника на його звільнення від сплати судового збору, суддя ОСОБА_4 вчинив діяння яке містить склад дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: умисне не зазначення у судовому рішенні мотивів відхилення аргументу заявника щодо наявності його права на звільнення від сплати судового збору на підставі імперативної норми підпункту «з» пункту 2 частини першої

статті 8 Закону України «Просудовий збір».

Такими діями, на думку заявника, суддя незаконно обмежив його право

на доступ до правосуддя.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_4 дає підстави

для висновку про незгоду заявника із процесуальним рішенням суду касаційної інстанції щодо залишення без руху його касаційної скарги

на судові рішення у справі № 638/12378/19, однак такі доводи не свідчать про існування обставин, які згідно статті 36 ЦПК України виступають підставою для відводу судді, зокрема, не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_4 при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на судові рішення у справі

№ 638/12378/19.

Доказів, які б могли свідчити про пряму чи побічну зацікавленість судді ОСОБА_4 у результатах розгляду заяви, заявником не надано,

і у матеріалах, доданих до касаційної скарги, такі докази відсутні.

Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу

для відводу судді, не дають підстав для обґрунтованого сумніву

у неупередженості та об`єктивності судді та не свідчать про заінтересованість судді у результаті розгляду справи, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_4 є необґрунтованою

і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді

ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про вселення та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников