КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/573/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року місто Київ

справа № 752/16505/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року ухвалене під головуванням судді Кирильчук І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно, у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог посилався на те, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року стягнуто з нього на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно, у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що на сьогодні у нього склалася ситуація, коли вінне в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/4 частинувсіх доходів на кожну дитину, тобто 1/2 частину всіх своїх доходів.
Зазначав, що коли він служив в лавах Збройних Сил України, то намагався виконувати обов`язок з утримання дітей вчасно, але у зв`язку з погіршення стану його здоров`я останній змушений був піти з армії.

Посилався на те, що він постійно проходить лікування, яке пов`язано безпосередньо з його службою та перебуванням в зоні ООС, йому було видано посвідчення особи з інвалідністю 3-ї групи внаслідок війни.

Вказував, що він офіційно працює охоронцем та отримує заробітну плату у розмірі 5300 грн., а також отримує пенсію як особа з інвалідністю внаслідок війни розмірі 6400 грн., однак загальна сума на двох дітей в розмірі 5850 грн. є непосильною для нього.

Зазначав, що на його утриманні знаходиться інша малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народжена у шлюбі з ОСОБА_5 , яка також перебуває на утриманні позивача та за станом здоров`я не може працювати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягнутих аліментів, що встановлені рішенням Могилів- Подільського міськрайоного суду Винницької області від 29 вересня 2016 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного до досягнення ними повноліття.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що після ухвалення рішення Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 29 вересня 2016 року про стягнення з нього аліментів у нього змінився сімейний стан, погіршився стан його здоров`я та внаслідок цього погіршилось його матеріальне становище.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього народилась дочка - ОСОБА_4 , яка перебуває на його утриманні.

Зазначав, що в останні два роки погіршився стан його здоров`я і він вимушений лікуватись на стаціонарі по два рази на рік, що підтверджується виписками із медичної карки стаціонарного хворого.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на те, що з часу призначення аліментів у нього погіршився стан здоровя, він постійно проходить курс реабілітації, що став необхідним після служби та перебування останнього в зоні ООС, він отримавІІІ групу інвалідностіта ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася дочка ОСОБА_6 , яка перебуває на його утриманні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та не встановлення умов, які могли б бути підставою згідно з ч.1 ст.192 СК України для зміни (зменшення) розміру аліментів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є колишнім подружжям, в яких є двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з відповідачем.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно, у розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох дітей, з 01 серпня 2016 року по досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Обєднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми СК України зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього зявився додатковий обовязок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо.
Згідно з роз`ясненнями, які виклачені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 05 вересня 2014 року по 30 вересня 2015 року проходив службу в військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно довідки до акту МСЕК від 18 грудня 2019 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності - поранення, травма, контузія, пов`язані із захистом Батьківщини. ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, дозволена - легка адміністративно-господарська праця.

Позивач, звертаючись до суду з даним позом вказував на те, що в останні два роки погіршився стан його здоров`я і вінвимушений лікуватись на стаціонарі по два рази на рік.

На підтвердження зазначеного позивач надав:

виписний епікриз (історія хвороби №26166), з якого вбачається, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне обстеження і лікування з 31 жовтня 2017 року по 15листопада 2017 року в НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь»;

виписку №257 від 27березня 2020 року, відповідно до якоїпозивач проходив стаціонарне обстеження і лікування з 03 березня 2020 року по 27березня 2020 року в клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України»;

виписку із медичної картки стаціонарного хворого №1373, згідно з якою, ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в Державному закладі «Госпіталь ветеранів війни «Лісова поляна» з 27листопада 2020 року по 15грудня 2020 року;

виписку із медичної картки стаціонарного хворого №445 про те, що позивач проходив стаціонарне лікування в Державному закладі «Госпіталь ветеранів війни «Лісова поляна» з 11березня 2021 року по 29березня 2021 року;

виписку із медичної картки стаціонарного хворого №1382, згідно з якою, ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в Державному закладі «Госпіталь ветеранів війни «Лісова поляна» з 14вересня 2021 року по 01жовтня 2021 року.

У вищевказаних виписках вказано, анамнез:учасник АТО, піс час служби в зоні АТО отримав МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку (18 січня 2015 року), 21 травня 2015 року - екстравазальна декомпресія лівої хребтової артерії з повним відновленням кровоточу (як наслідок сліпого уламкового поранення шиї). 1-2 рази на рік проходить планове стаціонарне лікування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачанародилась дочка - ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження якої, ОСОБА_1 записаний батьком.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16 листопада 2021 року№ НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказував, що дочка ОСОБА_6 перебуває на його утриманні.

Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відносно ОСОБА_1 за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року, останній отримував соціальні виплати (пенсію) у розмірі січень 2021 року - 6852 грн., лютий 2021 року - 6833 грн., березень 2021 року - 6766 грн. та заробітну плату у ТОВ «Український легіон «Право та порядок» січень 2021 року 6852 грн., лютий 2021 року - 6833 грн., березень 2021 року - 6766 грн.

Доказів отримання позивачем інших доходів матеріали справи не містять.

У позовній заяві позивач вказував на те, що він офіційно працює охоронцем та отримує заробітну плату у розмірі 5300 грн., а також отримує пенсію як особа з інвалідністю внаслідок війни розмірі 6400 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зміну сімейного стану платника аліментів, у зв`язку з народженням у нього дочки ОСОБА_6 та стану його здоровя - проходження постійних реабілітацій після ухвалення рішення суду першої інстанції від 29 вересня 2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно, у розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох дітей, оскільки на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача зазначені вище обставини були відсутні.
Слід зазначити, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 грн., з 1 липня 2013 грн., з 1 грудня - 2100 грн.; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 грн., з 1 липня - 2744 грн., з 1 грудня - 2833 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Колегія суддів, виходячи з розміру отриманої позивачем пенсії та заробітної плати, враховує, що визначений судом першої інстанції у рішенні від 29 вересня 2016 року розмір аліментів - 1/2 частина від його заробітку (доходу) є значно більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2618 грн. на двох дітей).

Зважаючи на зміну сімейного стану позивача, а саме народження у останнього дочки ОСОБА_6 , яка перебуває на його утриманні та враховуючи стан здоровя ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що наявні правові підстави передбачені ч.1 ст.192 СК України для зміни розміру аліментів визначених рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року.
А відтак, колегія суддів вважає вірним зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів до 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів.
Визначення розміру аліментів на двох дітей -1/3 частина від заробітку (доходу) платника аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, який було подано до суду першої інстанції про те, що вона витрачає на дітей набагато більшу суму, ніж аліментні виплати та те, що крім аліментів ОСОБА_1 не приймає участі у житті дітей, не оплачує їх лікування, розвиток додаткових здібностей, відпочинок, колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат необхідних та/або понесених нею на розвиток здібностей дітей та їх лікування.

Посилання відповідача на те, що позивач має елітний автомобіль, на який витрачає кошти, не підтверджено належними доказами з її сторони.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів на 1/3 частину від заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: