КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 939/1127/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1302/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Діденку А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади на рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року (суддя Міланіч А.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

18 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період дії трудового контракту з 15 грудня 2017 року по 1 жовтня 2020 року в сумі 456 103грн за вирахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 6 жовтня 2020 року по 17 травня 2021 року у розмірі 144 531грн, та судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 15 листопада 2017 року, перебуваючи на посаді директора ЖКП «Пісківське», рішенням сесії Пісківської селищної ОТГ був призначений на посаду директора комунального підприємства «Пісківка тепло-водопостачання» за сумісництвом на контрактній основі. 15 грудня 2017 року між ним та Пісківською селищною ОТГ в особі голови Рудніченка А.М. укладено трудовий контракт, термін дії якого встановлювався до 1 жовтня 2020 року. Нарахування заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» за контрактом передбачалося з бюджету місцевого органу, а за умови виконання п. 1.8 контракту - підприємство переходить на самофінансування.

Позивач стверджував, що за умовами вказаного контракту заробітна плата директора становила 12 800грн, яка вираховується від мінімальної заробітної плати згідно Закону та галузевого коефіцієнта. На час підписання контракту мінімальна заробітна плата становила 3200грн, яку необхідно було помножити на «4» - коефіцієнт галузевої угоди. З подальшою зміною мінімальної заробітної плати проводиться корегування фактичної заробітної плати директора. З урахуванням роботи по сумісництву в період перебування його на посаді директора ЖКП «Пісківське», заробітна плата повинна була нараховуватися в розмірі 50% від заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» (12 800грн) і становити на час підписання контракту 6400грн, а при

звільненні з посади директора ЖКП «Пісківське» - заробітна плата директору КП «Пісківка тепло-водопостачання» підлягала нарахуванню у повному обсязі.

Позивач посилався на те, що 6 грудня 2018 року він звільнився з посади директора ЖКП «Пісківське», а 22 жовтня 2020 року Пісківська селищна ОТГ рішенням №3/1-56 затвердила розпорядження селищного голови №59 від 2 жовтня 2020 року про звільнення його з посади директора КП «Пісківка тепло-водопостачання». Однак, незважаючи на прийняте рішення про його звільнення, він і надалі виконує обов`язки директора КП «Пісківка тепло-водопостачання», оскільки розпорядження не передбачає остаточного розірвання контракту та виконання розрахунків в установленому законом порядку, а у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він зазначений директором підприємства.

Позивач стверджував, що протягом всього часу перебування на посаді директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» він жодного разу не отримував заробітну плату, до цього часу розрахунків з ним не проведено, заборгованість по заробітній платі не погашена, тому відповідач повинен також виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року, в якому виправлено описку ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 8 жовтня 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто з виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 81 980грн 94коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 174 434грн 62коп., сплачений судовий збір у сумі 1 445грн 31коп. Стягнуто з виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1207грн 04коп. В іншій частині позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі виконавчий комітет ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач посилається на неповне встановлення судом обставин справи, не врахування доводів відповідача, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач зазначає, що не є належним відповідачем у даній справі, так як засновником КП «Пісківка-тепловодопостачання» є територіальна громада селища Пісківка в особі Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади, а не виконавчий комітет ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади, який є окремою юридичною особою та не є правонаступником Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади, має інший код за ЄДРПОУ.

Відповідач стверджує, що у підготовчому засіданні позовні вимоги не визнавалися саме у зв`язку із тим, що позивачем неправильно визначений відповідач у даному спорі. Однак заява щодо встановлення належності відповідача судом першої інстанції залишена поза увагою.

Відповідач стверджує, що судом не враховано, що позивач був прийнятий на посаду директора КП «Пісківка-тепло-водопостачання» по сумісництву під час його роботи на посаді директора ЖКП «Пісківське», з якої він був звільнений 6 грудня 2018 року за угодою сторін. КП «Пісківка-тепло-водопостачання» існувало тільки формально, господарську діяльність не здійснювало, документів на підтвердження виконаної роботи позивачем надано не було, хоча працівники за сумісництвом отримують заробітну плату за фактично виконаний обсяг робіт.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що позивач працював на посаді директора ЖКП «Пісківське» з 8год. до 17 год., отримував заробітну плату, тому не

міг виконувати обов`язки директора КП «Пісківка тепло-водопостачання», і починаючи з 6 грудня 2018 року, позивач жодних заяв щодо нарахування та виплати заробітної плати на адресу відповідача не направляв. Лише в заяві від 20 січня 2021 року позивач вперше через три роки зазначив, що він не отримував заробітну плату.

Відповідач вважає, що вимоги до виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області є безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 176 ЦК України територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб у трудових правовідносинах, що підтверджується висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 711/3288/17-ц, провадження № 61-25288сво18.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції скасувати, а позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Позивач зазначає, що він дійсно не працював у органах виконавчого комітету, проте він перебував у трудових відносинах, як директор КП «Пісківка тепло-водопостачання» з головою Пісківської селищної ради OTГ Рудніченком А.М., який є головним розпорядником виконавчого комітету ради Пісківської селищної ради ОТГ - Виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади.

Також позивач стверджує, що відповідач в суді першої інстанції жодним чином не заперечував та не надавав жодних доказів на спростування позовних вимог, та не надав і власних розрахунків і жодних заперечень щодо обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Федієнко О.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача - адвоката Васильняк Р.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що з 22 травня 2017 року позивач був прийнятий на посаду директора ЖКП «Пісківське» Пісківської селищної ОТГ.

Рішенням Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області від 16 березня 2017 року створено Комунальне підприємство «Пісківка-тепловодопостачання» та затверджено статут підприємства.

Розпорядженням селищного голови Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області № 186-ОС від 15 листопада 2017 року призначено ОСОБА_1 на посаду директора комунального підприємства «Пісківка-тепло-водопостачання» Пісківської селищної ради об`єднаної територіальної громади за сумісництвом на контрактній основі з правом підпису всіх установчих і реєстраційних документів з 15 листопада 2017 року.

15 грудня 2017 року між Пісківською селищною ОТГ в особі голови Рудніченка А.М. (орган управління майном) та ОСОБА_1 укладений трудовий контракт, за умовами якого ОСОБА_1 наймається на посаду директора комунального підприємства «Пісківка тепло-водопостачання» по сумісництву під час його роботи на посаді директора ЖКП «Пісківка». Строк дії контракту сторони визначили з 15 грудня 2017 року по 1 жовтня 2020 року.

Також умовами контракту було визначено, що директор КП «Пісківка тепло-водопостачання» зобов`язується завершити процес реєстрації КП «Пісківка тепло-водопостаання», підготувати пакет документів на отримання ліцензії на водопостачання та водовідведення, розробити та затвердити структуру комунального підприємства «Пісківка тепло-водопостачання», розробити комплект посадових інструкцій та робочих інструкцій для всіх працівників підприємства, укомплектувати штат підприємства працівниками з ЖКП «Пісківське» відповідно до затвердженої структури комунального

підприємства (п. 1.8.).

Пунктом 1.9. контракту визначено, що поточне управління на етапі організаційної роботи підприємства та забезпечення фінансової підтримки діяльності КП «Пісківка тепло-водопостачання» до виконання п. 1.8. виконується за рахунок органу управління майном. КП «Пісківка тепло-водопостачання» переходить на повне самофінансування після виконання умов, що вказані у п. 1.8.

Згідно пункту 1.10. контракту на його підставі виникають трудові взаємовідносини між директором КП «Пісківка тепло-водопостачання», директором ЖКП «Пісківське» та органом управління майном Пісківської селищної ОТГ.

Пунктом 2.4. контракту передбачено, що орган управління майном звільняє директора по закінченню контракту або за вимогою директора, виконавши повний фінансовий розрахунок з ним у відповідності до трудового законодавства України. Також передбачається достроковий розрив контракту і за ініціативою органу управління майном з виплатою з бюджету Пісківської селищної ОТГ неустойки в розмірі повного окладу за кожний місяць передбаченого цим контрактом.

Пунктом 3 контракту визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом п.п.1, 2, директорові нараховується заробітна плата 12 800грн, яка вираховується від мінімальної ЗП згідно Закону України та галузевого коефіцієнта. На час підписання контракту мінімальна заробітна плата становить (3200грн*4,0=12800), де (4,0) коефіцієнт галузевої угоди. З подальшою зміною мінімальної ЗП, проводиться корегування фактичної заробітної плати директора. З урахуванням роботи по сумісництву в період перебування ОСОБА_1 на посаді директора ЖКП «Пісківське» заробітна плата нараховується в розмірі 50% від заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» і становить на час підписання контракту 6 400грн. При звільненні з посади директора ЖКП «Пісківське» заробітна плата директору КП «Пісківка тепло-водопостачання» нараховується в повному об`ємі.

6 грудня 2018 року позивач був звільнений з посади директора ЖКП «Пісківське» за угодою сторін на підставі п. 1 т. 36 КЗпП України.

Розпорядженням селищного голови Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області № 02-ОС від 10 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора комунального підприємства «Пісківка-Тепло-водопостачання» Пісківської селищної ради об`єднаної територіальної громади з 10 січня 2019 року за угодою сторін. Розірвано з ОСОБА_1 контракт та зобов`язано бухгалтерію комунального підприємства «Пісківка-Тепло-водопостачання» провести необхідні розрахунки в установленому законом порядку та відповідно до даного розпорядження.

2 жовтня 2020 року головою Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Рудніченко А. видано розпорядження № 59 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Пісківка-тепловодопостачання» Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади з 5 жовтня 2020 року відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 3/1-56 від 22 жовтня 2020 року затверджено розпорядження селищного голови № 59 від 2 жовтня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального підприємства «Пісківка-тепловодопостачання» з 5 жовтня 2020 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за час роботи на посаді директора КП «Пісківка - тепловодопостачання» позивач заробітну плату не отримував, при його звільненні розрахунок з ним проведений не був з вини відповідача, а відтак заробітна плата та середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає примусовому стягненню з відповідача. Суд першої інстанції вважав, що визначений позивачем відповідач у даному спорі є належним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Частиною першою статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У частині третій статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Відповідно до статті 94 КЗпП України - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Комунальне підприємство «Пісківка-тепло-водопостачання» зареєстровано як юридична особа 10 травня 2017 року.

Відповідно до статуту Комунального підприємства «Пісківка-тепло-водопостачання» комунальне підприємство створено відповідно до рішення Пісківської селищної ради ОТГ від 16 березня 2017 року, засноване на комунальній власності Пісківської ОТГ, статутний фонд утворений Пісківською селищною радою ОТГ, підпорядковане підприємство Пісківській селищній раді ОТГ, яка є засновником підприємства.

Пунктом 4.1. статуту КП ««Пісківка-тепло-водопостачання» передбачено, що підприємство є юридичною особою. Права та обов`язки юридичної особи набуває з дня його державної реєстрації.

Пунктом 7.1. статуту КП ««Пісківка-тепло-водопостачання» визначено, що поточне (оперативне) управління підприємством здійснює директор підприємства, який призначається на посаду селищним головою, шляхом укладення з ним контракту.

Умови оплати праці та матеріального забезпечення директора підприємства (заробітна плата, одноразові виплати, винагороди та інші умови) визначаються умовами відповідного контракту (п. 8.5. статуту).

Виходячи з вищевикладеного, спір про заробітну плату, яка повинна була виплачуватися директору КП ««Пісківка-тепло-водопостачання», виник між позивачем та Пісківською селищною радою, селищним головою та КП ««Пісківка-тепло-водопостачання».

Разом з цим, позов пред`явлено до виконавчого комітету Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади ().

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Пісківська селищна об`єднана територіальна громада зареєстрована, як юридична особа 7 жовтня 2016 року, .

З кодом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28 лютого 2017 року зареєстрований орган місцевого самоврядування виконавчий комітет ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За правилом ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач - це особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, а відповідач - це особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої ним правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо. Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.51 ЦПК суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах 1 і 2 цієї

статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Однак, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм процесуального права не встановив належного відповідача у справі та розглянув її з неналежними сторонами.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що контракт з позивачем був укладений головою Пісківської селищної ОТГ, який представляв Пісківську селищну ОТГ. Виконавчий комітет Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади (виконавчий комітет ради Пісківської селищної ОТГ) не був стороною контракту, а відтак не може виступати належним відповідачем у даному спорі. Однак, Пісківська селищна об`єднана територіальна громада не була залучена до участі у справі.

Також до участі у справі не було залучено КП ««Пісківка-тепло-водопостачання», директором якого працював позивач.

Наявність на контракті, укладеному з позивачем 15 грудня 2017 року, печатки органу місцевого самоврядування виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади, не свідчить про те, що трудові правовідносини у позивача виникли з виконавчим комітетом ради.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Нормами чинного ЦПК України апеляційний суду позбавлений повноважень залучати до розгляду справи відповідачів.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Доводи позивача про те, що він перебував у трудових відносинах, як директор КП ««Пісківка-тепло-водопостачання» з головою Пісківської селищної ради ОТГ Рудніченко А.М., який одночасно є головним розпорядником виконавчого комітету ради Пісківської селищної ради ОТГ - виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до п. 1.10 контракту трудові взаємовідносини на підставі контракту виникають між директором КП «Пісківка-тепло-водопостачання», директором ЖКП «Пісківське» та органом управління майном Пісківської селищної ОТГ.

Отже, трудові правовідносини між директором КП «Пісківка-тепло-водопостачання» та селищним головою, який укладає з директором контракт відповідно до статуту підприємства, не виникають.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні"

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних

громад сіл, селищ, міст.

Згідно частин першої та третьої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Частинами першою-третьою статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях (частина третя статті 13 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад;

2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;

3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;

4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об`єктів, які можуть надаватися у концесію, подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна;

б) делеговане повноваження:

погодження в установленому порядку кандидатур для призначення на посаду керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, які перебувають у державній власності.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що селищна рада та виконавчий комітет ради є різними юридичними особами, виконавчий комітет ради здійснює свої повноваження відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та

делегованих селищною радою повноважень.

При цьому, нормами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не визначено, що виконавчий комітет селищної ради відповідає за зобов`язаннями селищної ради.

Та обставина, що селищну раду та виконавчий комітет ради очолює селищний голова, не може бути підставою для покладення на виконавчий комітет ради обов`язку, виконання якого не віднесено до його повноважень і виконання якого не було делеговано виконавчому комітету ради.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не оцінив надані докази, не визначив правовідносини сторін, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як вони пред`явлені до неналежного відповідача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк