БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2437/2021
Провадження № 2/497/182/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.,

секретаря судового засідання Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з даними вимогами та просить постановити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12047, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 29.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» 14 425.90 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною, вона не була повідомлена про наявність та розмір заборгованості, про звернення кредитором до нотаріуса, а наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом розміру боргу. При цьому Позивач посилається на порушення при вчиненні виконавчого напису положень ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Ухвалою суду від 28.12.2021 було відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.12.2021 року задоволено заяву позивачки про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі вищевказаного виконавчого документу - виконавчого напису, заборонено вчиняти будь-які дії щодо виконання цього виконавчого напису.

20.01.2022 року на адресу суду надійшов лист від третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., на виконання ухвали суду від 28.12.2021 року, надано копію постанови від 11.01.2022 року про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому напису №12047 виданого 29.05.2019 року.

27.01.2022 року від відповідача надійшла заява, датована 24.01.2022 року, якою визнано позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягаю виконання, а також стягнення на користь позивача 50 % сплаченого судового збору.

В судове засідання, призначене на 17.02.2022 року, сторони та треті особи, будучи повідомленими належним чином, не прибули, відповідач та третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., будь-яких заяв чи клопотань суду не надавали.

Позивач надав заяву від 18.01.2022 року, якою проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності.

Направлена третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. повістка повернулась без вручення з відміткою листоноші, що «Адресат відсутній за вказаною адресою».

З врахуванням положень ч.3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливим розглянути справу в судовому засіданні без участі сторін та їх представників.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12047, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк" заборгованості в розмірі 14 425.90 гривень.

Вищевказаний виконавчий напис було пред`явлено відповідачем АТ «Перший Український міжнародний банк» для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., де було відкрито виконавче провадження ВП №59414786 постановою від 26.06.2019 року. Постановою приватного виконавця від 18.11.2021 року по вказаному виконавчому провадженню звернуто стягнення на заробітну плату позивача.

Таким чином, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин.

Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

В абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N20/5 вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано; визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Усупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не надано будь-яких доказів дотримання вищевказаних положень законодавства щодо умов та порядку вчинення виконавчого напису.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВП ВС від від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, представником відповідача вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнано у повному обсязі.

Відповідно до ст.206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Натомість, відповідачем чи третіми особами не надано відповідних доказів вчинення оскаржуваного виконавчого напису з додержанням встановлених законодавством вимог.

Відтак, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову позивачем було сплачено загалом 1816 гривень судового збору.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908.00 гривень сплаченого судового збору. а також позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 908 гривень сплаченого нею судового збору.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 142, 211, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №12047, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 29.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) 14 425.90 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, № 4, ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) - судові витрати в розмірі 908.00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький