Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1900/18
Провадження № 2/553/11/2022
У Х В А Л А

Іменем України

16.02.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є споживачем електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору № від 18.04.2016 року, укладеного з Полтавською філією міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго". 13.08.2018 року близько 16 год. відповідач бригада працівників ПАТ "Полтаваобленерго" намагалась припинити електропостачання будинку без жодного попередження про такі дії, мотивуючи існуванням непогашеної заборгованість. Вказує, що такі твердження працівників ПАТ "Полтаваобленерго" безпідставними, так як заборгованості по оплаті послуг відповідача у нього немає. На останній отриманій квитанції про сплату за користування електроенергією зазначено строк оплати до 20 числа місяця, оплата за серпень проведена 18.08.2018 року. 15.08.2018 року він отримав попередження про відключення електроенергії через борг в сумі 18 877,26 грн. за 7115 квт, адресоване на ім`я покійного батька позивача, договір з яким розірваний. Після відключення будинку від електропостачання у 2016 році усі борги були ним погашені, згідно з актами звірки з обленерго на грудень 2017 року боргів немає, він регулярно вносить плату за послуги відповідача. Показання лічильника з 14.03.2016 року станом на 15.08.2018 року становлять 006329, а нараховано з серпня по вересень 2018 року 7115квт

Просить визнати незаконними дії Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" щодо нарахування заборгованості рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 18 877,26 грн. користувачу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , та направлення повідомлення про припинення постачання електроенергії від 23.08.2018 року № 13-21- 04/8070.

Ухвалою суду від 25.10.2018 року за клопотанням представника відповідача справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача ПАТ "Полтаваобленерго" надійшов відзив на позов, в якому вказує на те, що Полтавською філією міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" з ОСОБА_2 18.04.2016 року укладений Договір про право користування електричною енергією № , складені додатки до договору акт розподілу обсягу споживання електричної енергії на потреби підприємницької діяльності та на побутові потреби від 18.04.2016 року, Додаткова угода на постачання електричної енергії, що використовуються для здійснення підприємницької діяльності а іншої приватної діяльності від 18.04.2016 року. Позивач як споживач підтвердив, що за адресою: АДРЕСА_1 , електрична енергія використовується 50 % на побутові потреби та 50 % - на непобутові, зобов`язався щомісячно до 3 числа місяця, наступного за розрахунковим, повідомляти філію про показники засобів обліку і отримувати відповідні рахунки за спожиту електричну енергію на побутові потреби та на потреби підприємницької діяльності, проводити оплату до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач порушував вимоги п. 21 та п. 37 ПКЕЕН та умови п. 3.2 Договору, не допускав представників енергопостачальника для обстеження власної електроустановки та зняття показів приладів обліку, що підтверджується Актами про недопуск до електроустановки (приладу обліку) споживача від 08.06.2016 року, від 08.07.2016 року, від 10.10.2016 року, від 10.11.2016 року, від 26.09.2017 року, від 27.10.2017 року, від 03.08.2018 року та завданнями на обхід. 15.08.2018 року енергопостачальнику було надано доступ до приладу обліку та зняті покази 006329, після чого проведено нарахування за спожиту електричну енергію та надано рахунок № Аюр від 15.08.2018 року, а також попередження від 23.08.2018 року про відключення об`єкту по АДРЕСА_1 в разі несплати за спожиту електричну енергію. 10.09.2018 року повторно направлено попередження про відключення електроустановки в разі несплати рахунку за спожиту електричну енергію. Попередження про припинення постачання електричної енергії від 10.09.2018 року за № 13-21-01.5/8580 відповідає вимогам п.7.5 "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. Зазначає, що позивачем не надано жодних належних доказів, що вказують на протиправність дій позивача, просить в позові ОСОБА_2 відмовити повністю.

Позивачем ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що вважає аргументи відповідача такими, що не відповідають дійсності, твердження відповідача про "недопуск" та складання відповідних "актів" не можуть бути достатніми доказами, оскільки містять ознаки упередженості та могли бути складені будь-коли, будь-ким та не підтверджують сам факт "недопуску". Упродовж всього періоду відповідачем зазначались покази лічильника та проводилась звірка, що спростовує твердження відповідача про відсутність доступу до лічильників. Твердження ж про наявну заборгованість спростовуються відповідними доказами. Так, у попередженні про відключення вказана заборгованість станом на 15.08.2018 року у розмірі 226 грн. 58 коп., яка була сплачена, у попередженні про відключення від 11.12.2017 року вказана заборгованість у розмірі 1463 грн. 38 коп., яка була сплачена, згідно Акту звірки від 28.12.2017 року № 13/21-02/13205 за рахунком № НОМЕР_2 юр заборгованість відсутня, відповідно до Акту звірки від 13.12.2017 року № 13/21-02/13205 за рахунком № Аюр заборгованість відсутня. Як наслідок, в акті звірки за 2013 - 2017 року від 11.01.2018 року за №13-21-04/114 по рахунку НОМЕР_1 звірено розрахунки та виведено заборгованість станом на 01.01.2018 року у розмірі 1012,26 грн. з показниками лічильника 004003. Позивачем регулярно оплачувалась вартість використаної електроенергії, при цьому сам відповідач підтверджував факт її оплати, вказував період та обсяги цієї оплати, тому посилання відповідача на заборгованість з травня 2016 року, а також її нарахування за показниками 006329 є безпідставним.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову економічну експертизу, проведення експертизи доручено судовому експерту Полтавського відділення Харківського науково-дослідчого інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 11.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового.

15.02.2022 року від представник відповідача АТ "Полтаваобленерго" до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання з посиланням на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 року в справі № 465/205/17 та від 28.10.2021 року в справі № 465/6555/16-ц.

В судовому засіданні представник відповідача АТ "Полтаваобленерго" клопотання підтримав, просив задовольнити.

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд враховує наступне.

Дана справа неодноразово призначалась до судового розгляду.

Проте з травня 2020 року позивач ОСОБА_2 припинив з`являтись в судові засідання, звертаючись з клопотаннями про відкладення розгляду справи з посиланням на продовження карантину згідно з постановами Кабінету Міністрів України та з метою запобігання виникнення та поширення гострих респіраторних захворювань та корона вірусу COVID-19, просив відкласти судові засідання до закінчення карантину.

З аналогічними клопотаннями позивач ОСОБА_2 звертався напередодні кожного судового засідання по справі, в тому числі 18.06.2020 року, 25.08.2020 року, 28.09.2020 року, 03.11.2020 року, 21.12.2020 року, 02.02.2021 року, 22.03.2021 року, 28.04.2021 року, 08.06.2021 року, 26.07.2021 року, 13.09.2021 року,

Позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, що об`єктивно підтверджується наявними у справі розписками позивача про отримання судової повістки (т. 2 а.с. 100, 118), повідомленнями про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. , 141, 150, 158, 164, 169, 180, 188, 195, 201) та змістом клопотань про відкладення розгляду справи, які він надсилав до суду напередодні призначеного розгляду справи, не з`явився до суду: 28 травня 2020 року, 18.06.2020 року, 27.08.2020 року, 30.09.2020 року, 03.11.2020 року, 24.12.2020 року, 03.02.2021 року, 23.03.2021 року, 28.04.2021 року, 10.06.2021 року, 27.07.2021 року, 15.09.2021 року. Вказані судові засідання відкладені у зв`язку зокрема, у зв`язку з неявкою позивача.

Позивач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 20.01.2022 року, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (том 2 а.с. 224), 17.01.2022 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на продовження карантину та з метою запобігання виникнення та поширення гострих респіраторних захворювань та корона вірусу COVID-19.

Також, позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (том 2 а.с. 233), не з`явився в судове засідання, призначене на 14 год. 00 хв. 16.02.2022 року, вчергове звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на продовження карантину та з метою запобігання виникнення та поширення гострих респіраторних захворювань та корона вірусу COVID-19.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до положень ст. 131 ЦПК України учасники

судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

В ч.ч. 1, 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

За змістом норми ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судові засідання, призначені на 20 січня 2022 року та 16 лютого 2022 року, позивач не з`явився, звернувшись до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, посилаючись на продовження карантину та з метою запобігання виникнення та поширення гострих респіраторних захворювань та корона вірусу COVID-19.

Про судові засідання, призначені на 20 січня 2022 року та 16 лютого 2022 року, позивач повідомлявся судом шляхом надсилання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу позивача, вказану ним у заявах, вказані повістки були вручені останньому, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (том а.с. 224, 233).

Крім того, обізнаність позивача ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду даної справи, в тому числі про судові засідання, призначені на 20 січня 2022 року та 16 лютого 2022 року, підтверджується змістом його клопотань про відкладення розгляду справи.

Наявні у справі документи свідчать, що позивачу було відомо про усі призначені судові засідання по справі, в тому числі про два останні судові засідання, однак до суду він не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі не подавав.

Відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Згідно зі ст.ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20) та від 28.10.2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позивач, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без його участі, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, чим умисно затягував розгляд справи та позбавляв суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 18.02.2022 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна