Справа № 383/495/21
Номер провадження 2/383/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Замши О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Машкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою фермерського господарства ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року фермерське господарство Івашини Володимира Олексійовича через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 75700 грн., як таких, що безпідставно отримані, а саме без достатньої правової підстави.

Обґрунтовуючи позов вказує, що у 2008 році ОСОБА_2 звернувся до позивача з пропозицією взяти у нього земельні ділянки в оренду. Голова фермерського господарства погодився на укладення договорів оренди землі (№90, №91) та відповідно виплачував ОСОБА_2 орендну плату.

За період 2008-2009 років відповідачу у рахунок орендної плати виплачено кошти в сумі 75700 грн. за двома договорами оренди землі, про що ОСОБА_3 власноручно розписався. Однак у 2018 році ОСОБА_3 виявив бажання розірвати з позивачем договори оренди землі та звернувся до суду з відповідними позовами, які були задоволенні на користь позивача. Підставами для задоволення позову ОСОБА_4 ставилась не виплата орендної плати систематично, а тому договори оренди підлягали розірванню у зв`язку з невиконанням ФГ ОСОБА_1 обов`язків передбачених договорами. Щодо отриманих коштів ОСОБА_4 судом зроблено висновок про те, що вони не є належним доказом погашення відповідачем орендної плати на перед, оскільки договори оренди не були укладені в період виплати вказаних коштів. Під час судового розгляду справ ОСОБА_3 також заперечував, що вказані кошти є орендною платою.

Враховуючи, що виплачені ОСОБА_2 кошти не були прийняті судом та не визнані ОСОБА_4 як доказ сплати орендної плати за договорами оренди землі (№90, №91), позивач вважає, що відповідач безпідставно набув грошові кошти позивача у розмірі 75700 грн., що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.21-22).

01.12.2021 року відповідач до суду подав клопотання про відмову у задоволенні позову фермерське господарство Івашини Володимира Олексійовича у зв`язку із пропущенням строку позовної давності та поновлення стороні відповідача строку для подачі клопотання про перехід зі спрощеного до загального провадження та здійснити перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження. (а.с.61-65)

Ухвалою суду від 01.12.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення стороні відповідача строку для подачі клопотання про перехід розгляду справи із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження та у здійсненні переходу до загального позовного провадження було відмовлено у зв`язку з тим, що справа є малозначною, розглядається тільки у спрощеному позовному провадженні, не передбачає можливості переходу до загального провадження, Цивільним процесуальним кодексом України не визначений та не встановлений процесуальний строк для подачі клопотань переходу до іншого виду провадження у даній категорії справи.

Представник позивача адвокат Пономарьов О.В. у заяві від 14.02.2022 року просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. (а.с.91)

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду від 21.09.2021 року, довідками про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» від 21.09.2021 року, 01.10.2021 року, 05.11.2021 року, 01.12.2021 року, 22.12.2021 року, 17.01.2022 року. Заяв, клопотань до суду не подавав.

В судовому засіданні 01.10.2021 року відповідач заперечив належність йому підписів у касових ордерах, вказуючи що їх не підписував.

Представник відповідача адвокат Завгородня В.В., яка представляла інтереси відповідача згідно ордера від 21.09.2021 року, подала до суду 14.02.2022 року клопотання, у якому повідомила, що станом на 14.02.2022 року договір про надання професійної правничої допомоги між ОСОБА_2 та адвокатом розірвано.

Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказав, що перебував з відповідачем у договірних відносних з приводу оренди належних ОСОБА_2 земельних ділянок. На підставі чого між сторонами були укладені договори оренди землі №90 та №91, зареєстровані 14.12.2010 року в Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» та ні підставі цих договорів сплачено орендну плату.

ОСОБА_2 , заперечуючи отримання орендної плати (її систематичну несплату) у 2018 році звернувся до суду про розірвання договорів оренди з фермерським господарством ОСОБА_1 .

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.06.2019 року (справа № 393/696/18) розірвано договір оренди земельної ділянки №91, укладений між ОСОБА_2 та фермерським господарством Івашини Володимира Олексійовича, зареєстрований 14.12.2010 року в Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Ухвалено стягнути з фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0091 в розмірі 23897 грн. 30 коп. за 2015-2018 роки.

Крім цього, рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.06.2019 року (справа №383/697/18) розірвано договір оренди земельної ділянки №90, укладений між ОСОБА_2 та фермерським господарством Івашини Володимира Олексійовича, зареєстрований 14.12.2010 року в Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Ухвалено стягнути з фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку № НОМЕР_2 , кадастровий номер :02:000:0090 в розмірі 23897 грн. 30 коп. за 2015-2018 роки.

У вказаних справах відповідач, заперечуючи доводи позивач щодо несплати орендної плати, посилався як на доказ такої сплати письмові документи розписки та видаткові касові ордери, згідно яких "за розпискою від 22.10.2008 року позивач зазначив, що укладає договір оренди належних йому двох паїв під три відсотки строком на 49 років та отримав 12 тисяч гривень наперед орендної плати. Крім того, в рахунок орендної плати позивачем отримано кошти 02.10.2008 року - 1000 грн., 28.11.2008 року - 4000 грн., 31.12.2008 - 5000 грн., 07.02.2009 року - 2000 грн., 11.04.2009 року - 5700 грн., 07.03.2009 року - 30000 грн."

Судом не прийняті як належні вказані письмові докази, оскільки було встановлено, що кошти сплачені до дати укладення договорів, тобто до виникнення правовідносин.

Крім того, правова підстава отримання ОСОБА_2 цих коштів не була встановлена судом, при тому, що ОСОБА_2 не заперечував факту їх отримання, однак пояснював, що ці кошти є позикою. "Позивач не заперечує факту отримання коштів від відповідача, вказуючи, що розумів отримання цих коштів як позику. Вказане твердження на думку суду є надуманим та безпідставним, оскільки вказані розписки не містять жодних ознак, які б вказували на існування правовідносин позики. З огляду на це правова підстава отриманих коштів судом не встановлена."

Статтями 15 ЦК України та ст.4 ЦПК України кожному гарантоване право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, позивач посилався на норми цивільного законодавства, що регулюють правовідносини захисту порушеного права власності та його відновлення шляхом повернення майна як безпідставно набутого.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На обґрунтування позовних вимог та визначення суми безпідставно отриманих відповідачем коштів в розмірі 75700 грн. позивач послався на письмові докази розписки про отримання коштів та касові ордери з підписом відповідача про отримання коштів , а також на встановлені судовим рішенням обставини їх отримання.

Так, позивачем надані до суду письмові докази:

- розписка від 02.10.2008 року про отримання ОСОБА_2 в рахунок оренди землі одну тисячу гривень у ОСОБА_5 ;

- розписка від 22.10.2008 року, за змістом якої ОСОБА_2 отримує від ОСОБА_1 12 тисяч гривень за оренду землі наперед;

- видатковий касовий ордер від 22.10.2008 року про видачу ОСОБА_2 12000 грн., підставою видачі коштів вказано - попередня оплата за оренду землі;

- видатковий касовий ордер від 28.11.2008 року про видачу ОСОБА_2 4000 грн., підставою видачі коштів вказано - за оренду землі;

- розписка від 28.11.2008 року , за змістом якої ОСОБА_2 бере 4000 грн. у орендодавця ОСОБА_1 за рахунок паїв;

- видатковий касовий ордер від 31.12.2008 року про видачу ОСОБА_2 5000 грн., підставою видачі коштів вказано - оренда за землю;

- розписка від 07.02.2009 року про отримання ОСОБА_2 2000 грн. у рахунок паїв від ОСОБА_5 ;

- видатковий касовий ордер від 07.03.2009 року про видачу ОСОБА_2 30000 грн., підставою видачі коштів вказано - орендна плата;

- видатковий касовий ордер від 11.04.2009 року про видачу ОСОБА_2 5700 грн., підставою видачі коштів вказано - орендна плата за паї.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позивачем підтверджено отримання ОСОБА_2 коштів в сумі 56700 грн., а саме згідно: видаткового касового ордера від 22.10.2008 року про видачу ОСОБА_2 12000 грн., видаткового касового ордера від 28.11.2008 року про видачу ОСОБА_2 4000 грн., видаткового касового ордера від 31.12.2008 року про видачу ОСОБА_2 5000 грн., видаткового касового ордера від 07.03.2009 року про видачу ОСОБА_2 30000 грн., видаткового касового ордера від 11.04.2009 року про видачу ОСОБА_2 5700 грн. Вказані докази на думку суду є належними та підтверджують заявлені вимоги позивача.

Заперечення відповідача, що ним не підписувалися вказані документи, судом не приймаються, оскільки належними доказами ці заперечення не обґрунтовані.

Що стосується розписок від 22.10.2008 року на суму 12000 грн. та від 28.11.2008 року, суд вважає, що вони дублюють касові ордери від 22.10.2008 року та 28.11.2008 року і є підтвердженням отримання відповідачем суми коштів зазначених у них. Зміст вказаних розписок не вказує на факт, що відбувся, а описує подію, яка триває: " …заключаю договір", "Получаю од ОСОБА_1 12 тисяч гривнів …". Крім того, вказані розписки не були предметом дослідження суду під час розгляду цивільних справ, на рішення яких посилається позивач, а тому не можуть бути покладені в основу під час обрахування загальної заборгованості перед позивачем.

Крім цього, розписки від 02.10.2008 року та 07.02.2009 року, на які посилається позивач, суд вважає неналежним доказом, оскільки зазначена у них інформація не стосується предмета доказування. Так згідно вказаних розписок ОСОБА_2 взяв у рахунок оренди землі 1000 грн. та за рахунок паїв 2000 грн. від ОСОБА_5 , тобто іншої особи, а не позивача. Суд, вважає, що дані докази не містять даних, на підставі яких можливо встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених судом обставин, є доведеним, що відповідач ОСОБА_2 отримав від фермерського господарства ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 56700 грн., достатніх правових підстав отримання цих коштів відповідачем не встановлено, тому їх слід розцінювати як безпідставно отримані, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

01.12.2021 року до суду від відповідача подане письмове клопотання про застосування строків позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Спір стосовно підстав набуття майна (грошових коштів) та його збереження без достатніх правових підстав виник між сторонами після розгляду судового розгляду спору з приводу сплати орендної плати та виконання зобов`язань за договором оренди, а тому саме після ухвалення судового рішення 26.06.2019 року у позивача виникло право на позов про стягнення безпідставно отриманих коштів. На думку суду строк позовної давності при зверненні ОСОБА_1 з позовом не пропущений.

Щодо вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги фермерського господарства ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1700 грн. 23 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 158, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов фермерського господарства ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фермерського господарства ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 56700 грн. як такі, що безпідставно отримані, а саме без достатньої правової підстави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фермерського господарства ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1700 грн. 23 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

- позивач: Фермерське господарство Івашини Володимира Олексійовича місцезнаходження за адресою Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Благодатне, вул. Індустріальна, 24, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23690697;

- відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 18.02.2022 року.

Суддя О.В. Замша