ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 646/2269/21

провадження № 22-ц/818/948/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

заінтересована особа: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2021 року, ухваленого в складі судді Янцовської Т.М.

УСТАНОВИВ:

07.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_8 . Просив видати обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця фактичного проживання дітей за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатися ближче ніж на 200 метрів до місць навчання та інших місць частого відвідування дітьми, а саме: до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 50 Харківської міської ради» за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 42, до Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова Харківської міської ради за адресою: м. Харків, вул. Державінська, 4 , до Комунального закладу «Харківський фізикоматематичний ліцей № 27 Харківської міської ради» за адресою: м. Харків, вул. Мар`їнська, 12/14; наближатись ближче ніж на 200 метрів у громадських місцях до дітей; в будь-який інший спосіб контактувати та/або спілкуватися з дітьми, зокрема заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) або контактувати з дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви зазначив, що після народження молодшої доньки ОСОБА_10 в ОСОБА_8 повністю змінилася поведінка по відношенню до членів сім`ї. Протягом останніх чотирьох років ОСОБА_8 приходить до місця їхнього з дітьми проживання лише переночувати, вночі влаштовує крики, скандали, кидається на дітей, на заявника, застосовує фізичне та моральне насильство. Він дізнався, що ОСОБА_8 захопилася окультними практиками, вдома він почав знаходити фотокартки його та їх дітей з різними незрозумілими надписами, дома з`явилося безліч незрозумілих релігійних обрядових предметів, ОСОБА_8 винесла з дому всі золоті хрестики, якими хрестили при народженні спільних дітей, а також всі сімейні золоті прикраси, та його обручку в тому числі. Остання створює умови, які негативно впливають на емоційний та психологічний стан дітей. 18 липня 2020 року ОСОБА_8 прийшла на дитячий майданчик, де почала ображати дітей: штовхала, обзивала, грубо хватала їх за руки, та за інші частини тіл, одягу, била, в результаті вищевказаних дій ОСОБА_8 були нанесені дітям тілесні ушкодження. На теперішній час Червонозаводським районним судом м. Харкова розглядається справа № 646/7489/20 в порядку кримінального судочинства за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000149 від 23.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Також ОСОБА_8 притягнуто до відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, також притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яким визначено заходи тимчасового обмеження її прав строком на 6 (шість) місяців та покладено на неї обов`язки, а саме: перебувати в місці спільного проживання (перебування) з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця фактичного проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

наближатися ближче ніж на 200 метрів до місць навчання та відвідування малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 50 Харківської міської ради», за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 42, який відвідують діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; до Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова Харківської міської ради, за адресою: м. Харків, вул. Державінська, 4-а, в якій навчається ОСОБА_2 ; до Комунального закладу «Харківський фізико-математичний ліцей № 27 Харківської міської ради», за адресою: м. Харків, вул. Мар`їнська, 12/14, в якому навчаються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

наближатись ближче ніж на 200 метрів у громадських місцях до малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні встановлено наявність домашнього як психологічного насильства, так і фізичного з боку ОСОБА_8 , що підтверджується перебуванням в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова справи за обвинувальним актом у спричиненні тілесних ушкоджень та справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 у скоєнні домашнього насильства. Таким чином, існує вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_7 відносно її неповнолітніх дітей. При цьому суд не знайшов підстав для задоволення заяви в частині заборони ОСОБА_8 в будь-який інший спосіб контактувати та/або спілкуватися з малолітніми дітьми, зокрема, заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) або контактувати з дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб в зв`язку з відсутністю підстав для такого застосування.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені заяви про видачу обмежувального припису. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мотивував своє рішення наявністю кримінального провадження та адміністративного протоколу як таке, що містить в собі факт наявності домашнього насильства, при цьому доказів про встановлення таких фактів самим рішенням суду не має. Мотивуючи своє рішення, суд завчасно визнає факт провини та вчинення ОСОБА_8 злочину або адміністративного правопорушення та на їх основі виносить обмежувальний припис, тим самим позбавляє ОСОБА_8 єдиного місця проживання та батьківських прав до шістьох неповнолітніх дітей. Квартира, в якій обмежувальним приписом на основі оскаржуваного рішення, заборонено з`являтись ОСОБА_8 є єдиним її житлом та іншого житла для проживання вона не має. Той факт, що вона має зареєстроване право власності не дає підстав вважати, що вона реально має інше місце для проживання. В судове засідання ОСОБА_8 належним чином не викликали, судове повідомлення не направляли, що також не спростовується матеріалами справи. Таким чином заявником не доведено жодним доказом про наявність підстав для видачі обмежувального припису.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що 23 січня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 63 від 23.01.1999 року. (а.с.17)

Від даного шлюбу сторони мають сімох дітей, шість з яких на теперішній час є малолітніми та неповнолітніми, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .(а.с. 26-30).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано,(а.с. 24).

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 08.04.2021 неповнолітні та малолітні діти зареєстровані та фактично проживають разом із заявником за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 98).

Судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , у розмірі 1/2 (половини) усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_8 , але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.02.2020 та до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 35).

Судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджується постановою від 12.03.2020 про відкриття виконавчого провадження та постановою від 12.03.2020 про арешт майна боржника.(а.с. 36,38).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 28.01.2021 року ОСОБА_8 має суму боргу за аліментами станом на січень 2021 року у розмірі 60 184, 50 грн.(а.с. 38).

Рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.10.2019 року за № № 759, 758, 760, 980, 981, 982 затверджено висновки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 разом із батьком, ОСОБА_1 , для тимчасового виїзду за межі України (а.с. 40-45).

27.02.2012 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво на право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 5-446 (а.с. 31).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.05.2020 ОСОБА_8 належить на праві приватної власності нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (а.с.91).

Судом встановлено, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 ОСОБА_8 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обмежено усним зауваженням.(а.с. 179-184).

Судом встановлено, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000149 від 23.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 18.07.2020 року приблизно о 15:00 год, перебуваючи на дитячому майданчику за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин на ґрунті непорозумінь особистого характеру з малолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , побігла за дітьми, які намагалися уникнути спілкування з нею, наздогнала малолітню ОСОБА_5 та з метою нанесення тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю, діючи умисно, стоячи поруч нанесла своєю рукою удар по лівій кисті потерпілої. Після чого, до ОСОБА_8 підійшов малолітній син ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, стоячи обличчям до ОСОБА_7 , нанесла йому один удар у розгинальну поверхню правого передпліччя. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, у процесі лайки нанесла малолітній ОСОБА_7 один удар на поверхню лівого плеча малолітньої та один удар на розгинальну поверхню правого передпліччя.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як вбачається з пунктів 3, 5-8 частини першої статті 1 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі, щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на колишнє подружжя незалежно від факту спільного проживання (пункт 2 частини другої статті 3 Закону № 2229-VIII).

Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Законом № 2229-VIII, заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку, на який видається обмежувальний припис, належить до компетенції суду.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису за захистом прав та інтересів, які, на його думку, порушенні внаслідок насильства, що вчиняє ОСОБА_8 стосовно їхніх спільних дітей.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 своєї вини у вчинені домашнього насильства не визнала і пояснила,що конфліктних ситуацій не створювала і вони є провокацією з боку її чоловіка. Проте не заперечувала, що зі старшими дітьми не спілкується через відсутність у них бажання спілкуватися, адресу свого фактичного місця проживання суду не повідомила.

Згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 ОСОБА_8 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обмежено усним зауваженням. Таке звільнення не є реаблітуючим і свідчить про визнання ОСОБА_8 своєї вини у вчинення домашнього насильства відносно дітей ( а.с 179-184).

Судом також встановлено, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000149 від 23.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Надані висновки фахівця 20 липня 2020 року №794-2020, 797-2020, 795-2020,796-2020 підтверджують, що у дітей на тілі наявні садна(а.с. 62-69) фізичного насильства.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства психологічного характеру та фізичного характеру щодо спільних з заявником дітей, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису.

Посилання ОСОБА_12 на доведеність того, що внаслідок агресивної поведінки батька дитина перебуває в стресовому стані, не знайшло свого підтвердження, оскільки ця інформація була записана виключно зі слів заявниці та не підтверджена у висновку після огляду дитини.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в щодо відмови в задоволенні заяви в частині заборони ОСОБА_8 в будь-який інший спосіб контактувати та/або спілкуватися з малолітніми дітьми, зокрема, заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) або контактувати з дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб в зв`язку з відсутністю підстав для такого застосування.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, щодо відсутності іншого місця проживання, адже дане твердження спростовується матеріалами справи, а саме згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.05.2020 р. ОСОБА_8 належить на праві приватної власності нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .(а.с.91).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Cудова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук