РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2615/21

14 лютого 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх доходів батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповіда аліменти на її у розмірі 1/8 частки від усіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. Та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки фактично з відповідачем припинилися. Відповідач покинув сім`ю та поїхав до Республіки Польща. З квітня 2021 року відповідач усунувся від виконання батьківського обов`язку по вихованню та утриманню доньки, у зв`язку з чим, лише позивач піклується про фізичний, духовний, моральний розвиток доньки. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача адвокат Остапенко В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. З поданого відзиву на позовну заяву вбачається, що позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , решту позовних вимог не визнає. Крім того, зазначив, що має на утриманні неповнолітнього сина від першого шлюбу, на якого сплачує аліменти у твердій грощовій сумі 1300 грн., щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони, від подружнього життя мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження відповідно серії НОМЕР_1 виданого Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 11.05.2020 року.

Згідно довідок виконавчого комітету Костопільської міської ради № №2438/09-06 від 26.09.2019 року, №09-06 від 17.03.2020 року, вбачається, що позивач ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею проживає донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благо получчя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та не рухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання не рухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не обхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що донька сторін проживає разом з позивачкою, та домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання малолітньої дочки відсутня.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків.

Враховуючи, що відповідач зобов`язаний утримувати тидину до досягнення повноліття, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання доньки підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам дити.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач ОСОБА_3 в обгрунтування позовних вимог в частині стягнення аліментів на її утримання зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки перебуває на заробітках в Республіці Польща та має регулярний дохід.

За клопотання представника позивача судом, витребовувалась інформація з Державної прикордонної служби України, щодо перетину державного кордону відповідачем ОСОБА_4 з зазначенням дати виїзду та в`їзду на територію України.

З інформації Державної прикордонної служби України від 2012.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 перетинав державний кордон України з Республікою Польща, тринадцять разів починаючи з 09.01.2019 року, останньою датою виїзду з території України зазначено 22.07.2021 року.

Позивач ОСОБА_3 допитана як свідок, надала покази, що відповідач в квітні 2021 року поїхав на заробітки в Республіку Польща, заробітна плата якого в місяць складала 40 000 грн. Однак відповідач з липня 2021 року матеріальної допомоги не надає.

Суд критично оцінює покази позивача ОСОБА_3 допитаної в якості свідка в тій частині, що відповідач має регулярний дохід (заробіток), зокрема заробітну плату у розмірі 40 000 грн., оскільки дані покази не підтверджені доказами по справі, окрім цього позивач як свідок є заінтересованою особою в результаті розгляду справи.

З рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 30.03.2018 року вбачається, що з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в тведрій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісяця але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати зокрема у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Законом встановлено обмеження загального розміру усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати, яке не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, а у виключних випадках, а саме стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - не може перевищувати 70 відсотків.

Встановлено, що загальний розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей разом становить 1/2 частка всіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_4 щомісячно, що перевищує встановлений законом граничний розмір відрахувань від заробітної плати - у розмірі не більше 50%. В свою чергу граничний розмір відрахувань, що не може перевищувати 70 відсотків, стосується лише стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, а також те, що аліменти на утримання дружини можуть стягуватись лише за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки не надано доказів, що відповідач може надавати таку допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Що стосується судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, відповідно до Договору доручення №б/н про надання професійної правничої допомоги та представництва від 21.09.2021 року, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 21.09.202021 року, Акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 24.09.2021 року, та квитанції №58380632 від 24.09.2021 року, позивач ОСОБА_3 сплатила адвокату Остапенку В.С. 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. в рахунок оплати вартості надання правничої допомоги.

За таких обставин суд вважає, що вказані документи є належним доказом на підтвердження здійснення ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача .

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись 84, 180-183 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 вересня 2021 року і до досягнення повноліття дитиною.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2022 року.

СуддяП. В. Олійник