Справа № 315/232/22
Номер провадження № 2-о/315/21/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Телегуз С.М.,

за участю секретаря судового засідання Дмитренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.02.2022 року звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що вона має рідного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з липня 2021 року часто приходить до неї додому знаходячись в нетверезому та неадекватному стані та залишається ночувати без її дозволу.

В ті дні коли її син ОСОБА_2 приходив до неї додому, він постійно зловживав спиртними напоями та підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Крім того останній неодноразово наголошував, що він єдиний спадкоємець належної їй квартири і він в ній буде жити коли йому заманеться, так як вважає її своєю власністю. Постійні побиття та знущання з боку ОСОБА_2 призвели до того, що їй довелося втекти з дому, з 24.12.2021 вона проживає у своєї невістки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , втім він все рівно не залишає її у спокої: неодноразово приходив до її невістки на роботу та погрожував фізичною розправою їй та її невістці.

За фактом спричинення їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, вона звернулася до поліції, де за вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000228 від 29.12.2021, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

З огляду на зазначене, заявник вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Самостійно вона себе захисти не може, в силу похилого віку та інвалідності, в зв`язку з чим, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства, просить видати обмежувальний припис на строк шість місяців відносно ОСОБА_2 у вигляді:

- заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні майном, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , що є об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань 10м. до місця проживання ОСОБА_1 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судове засідання заявник не з`явилась, відповідно до поданої 21.02.2022 року заяви, прохала розглянути справу без її участі, на заяві наполягала, прохала її задовольнити з тих підстав, які в ній зазначені.

ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв, клопотань не надсилав.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані до заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних обставин.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює зобов`язання кожної держави, яка ратифікувала Конвенцію, поважати права людини шляхом гарантування кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, прав і свобод, визначних у Конвенції.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_1 , інвалід 2-ої групи загального захворювання, зареєстрована та мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їй на праві власності, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради народних депутатів 20.01.1998року, що підтверджується копією зазначеного Свідоцтва (а.с.7), копією паспорта заявника серії НОМЕР_2 , виданого 21.01.1997 року Гуляйпільським РВУМВС Украйни в Запорізькі області (а.с.4), довідкою про реєстрацію місця проживання № 783544 від 10.01.2022 року (а.с.5), та копією довідки до акта огляду МСЕК серії АД № 034048 (а.с.6).

В заяві заявник зазначила, що вона має рідного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з липня 2021 року часто приходить до неї додому знаходячись в нетверезому та неадекватному стані та залишається ночувати без її дозволу.

В ті дні коли її син ОСОБА_2 приходив до неї додому, він постійно зловживав спиртними напоями та підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Крім того останній неодноразово наголошував, що він єдиний спадкоємець належної їй квартири і він в ній буде жити коли йому заманеться, так як вважає її своєю власністю. Постійні побиття та знущання з боку ОСОБА_2 призвели до того, що їй довелося втекти з дому, з 24.12.2021 вона проживає у своєї невістки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , втім він все рівно не залишає її у спокої: неодноразово приходив до її невістки на роботу та погрожував фізичною розправою їй та її невістці.

За фактом спричинення їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, заявник звернулася до поліції, де за вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000228 від 29.12.2021, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.8).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пунктів 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

При визначенні реальності погроз суд приймає до уваги їх форму, характер, місце, час, обстановку їх висловлення, характер попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим. Особливе значення для суду має при цьому сприйняття погроз самою ОСОБА_1 , а також і присутніми при цьому іншими особами.

Насильство в сім`ї є однією з розповсюджених форм порушення прав людини. У більшості випадків протиправні дії проти когось із членів родини супроводжуються актами агресії, приниження та жорстокої поведінки. Подібні дії з боку насильника приводять до негативного фізичного, психічного та соціального стану здоров`я постраждалої особи чи кількох осіб, членів цієї родини. Як правило, найбільше страждають від сімейного насильства жінки, діти та люди похилого віку.

Аналіз вищевказаних доказів у сукупності з поясненнями заявника, свідчать про те, що між заявником і її сином дійсно існують конфлікті відносини, які часто переростають у сварки. Погрози та слова кривдника заявник сприймає реально та мають місце діяння ОСОБА_2 , які доводять те, що він може завдати шкоди як здоров`ю фізичної особи, так і матеріальних збитків.

Як вже зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до пунктів 4-6 це: - заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; - заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборона вести листування, телефоні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Враховуючи викладене, суд вважає що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема викладеної у рішеннях по справах: «А. проти Сполученого Королівства» (1998), «Контрова проти Словаччини» (2007), «Беваква та С. проти Болгарії» (2008), «Бранко Томасік та інші проти Хорватії» (2009), «Опуз проти Туреччини» (2009), «Є.С. та інші проти Словаччини» (2009), «А. проти Хорватії» (2010), «Хайдуова проти Словаччини» (2010), «Єремія проти Республіки Молдова» (2013), «Мудрік проти Республіки Молдова» (2013), «Володіна проти Росії» (заява №41261/17) було зафіксовано порушення з боку держави прав людини у випадках, пов`язаних з домашнім насильством у сім`ї.

Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 267, 268, 273, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців, а саме з 21.02.2022 року по 20.08.2022 року:

-заборонити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 перебувати в місці спільного проживання з гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_4 ;

-зобов`язати гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , усунути перешкоди у користуванні майном, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , що є об`єктом особистої приватної власності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ;

-заборонити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , наближатися на відстань 10м. до місця проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ;

-заборонити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису відносно гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 повідомити шляхом направлення, не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення, його копій до:

-ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області для взяття гр. ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 22.02.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.М.Телегуз