Справа № 932/779/22
Провадження № 2-з/932/47/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі заяву Державного підприємства «Дніпродіпрошахт», про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Державне підприємство «Дніпродіпрошахт» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Днепр Бизнес Люкс», Фонд Державного майна України, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

16.02.2022 року в.о. директора Державного підприємства «Дніпродіпрошахт» подана до суду заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення цокольного поверху адміністративної будівлі (літ. А-4, А2-1, а3-1, а4-1), позиції за № № 1-14, 15, 16-20, 22, 28-60, I, II, XIV загальною площею 1145,6 кв.м., ганок а2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та заборонити будь-яким особам, в тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, оренди тощо нежитлових приміщень цокольного поверху вказаної адміністративної будівлі.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що у вересні 2021 року в ході проведення інвентаризації майна державної власності на підприємстві було виявлено, що частина нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху адміністративної будівлі (літ. А-4, А2-1, а3-1, а4-1), позиції за № № 1-14, 15, 16-20, 22, 28-60, I, II, XIV загальною площею 1145,6 кв.м., ганок а2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , було незаконно відчужено у власність третіх осіб. Вказане майно є державною власністю та не могло бути об`єктом продажу у зв`язку із перебуванням у переліку майна, що не підлягає приватизації відповідно Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». На даний час позивач вважає за необхідне вжити заходів щодо повернення незаконно вибулого майна з чужого незаконного володіння та звернувся до суду з відповідним позовом, однак вказане майно може бути неодноразово відчужено на користь третіх осіб, обтяжено іншим чином, що суттєво ускладнить його витребування та повернення до державної власності. Наразі майном володіє фізична особа, тому існує ризик того, що з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про витребування майна, ця особа може продати або іншим чином здійснити відчуження майна, що створить перепони у виконанні можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. З цих підстав просить заяву задовольнити та вжити заходів забезпечення позову шляхом арешту та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаного майна.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тому, з урахуванням вимог вищевказаної статті, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї докази, суд приходить да таких висновків.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Аналіз ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Державного підприємства «Дніпродіпрошахт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Днепр Бизнес Люкс», Фонд Державного майна України, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Предметом спору є майно, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху адміністративної будівлі (літ. А-4, А2-1, а3-1, а4-1), позиції за № № 1-14, 15, 16-20, 22, 28-60, I, II, XIV загальною площею 1145,6 кв.м., ганок а2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

За доводами позивача, в ході проведення інвентаризації на підприємстві було виявлено, що вказана будівля, що є державною власністю, незаконно вибула з володіння державного підприємства без будь-якого дозволу. Так, відповідно до акту приймання-передачі до Договору купівлі продажу за реєстр. № 2659 від 10.10.2008 року, вищевказане майно було незаконно передано на користь ТОВ «Днепр Бизнес Люкс».

В подальшому право власності було неодноразово переоформлено на фізичних осіб. Кінцевим володільцем майна на даний час є гр. ОСОБА_1 .

Суд вважає, що дійсно існує ризик того, що спірне майно може бути відчужено на користь третіх осіб, або іншим чином обтяжено, що ускладнить виконання можливого рішення суду про витребування такого майна з чужого незаконного володіння.

Судом встановлено, що вказане майно віднесено до державної власності та входило до сфери управління Державного підприємства «Дніпродіпрошахт». Ця будівля не підлягає приватизації, оскільки є об`єктом державної власності та входить до переліку майна, що не підлягає приватизації.

В подальшому це майно незаконно вибуло з власності позивача, оскільки будь-яких дозволів на передачу такого майна у власність приватних осіб, не надано.

Приймаючи до уваги, що спірне майно могло вибути з державної власності незаконно, суд вважає, що є ризик того, що дійсні власники майна можуть вчиняти спроби його відчуження та обтяження іншим чином, з метою ускладнення виконання рішення суду та повернення цього майна до державної власності.

Відповідно до п. 4 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї письмові докази, суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно існує спір з приводу витребування об`єкту державної власності з чужого незаконного володіння.

На даний час існує ризик того, що будівля може бути відчужена на користь третіх осіб або іншим чином обтяжена, тобто існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В даному випадку заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають на меті лише заборонити подальше відчуження спірного майна, до вирішення судового спору щодо його витребування з чужого незаконного володіння. Тому такий захід є пропорційним та не становить втручання у права фактичного володільця майна.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, задля забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватися судом з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, й інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ураховуючи характер спірних правовідносин та наявність загрози відчуження нежитлових приміщень цокольного поверху адміністративної будівлі (літ. А-4, А2-1, а3-1, а4-1), позиції за № № 1-14, 15, 16-20, 22, 28-60, I, II, XIV загальною площею 1145,6 кв.м., ганок а2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає вжиття заходів забезпечення позову адекватним та обґрунтованим заходом, який не буде порушувати права та інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Але разом із тим, процесуальний порядок арешту майна полягає у його виявленні, описі, опечатуванні та передачі на зберігання, примусовій реалізації. Арешт майна в даному випадку є непропорційним заходом забезпечення позову, оскільки є достатнім вжиття такого заходу забезпечення як заборона відчуження та заборона вчинення (проведення) реєстраційних дій відносно спірного нерухомого майна, що дозволить запобігти ризику незаконного відчуження та обтяження майна.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява в.о. директора Державного підприємства «Дніпродіпрошахт» підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 258, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву в.о. директора Державного підприємства «Дніпродіпрошахт», задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлових приміщень цокольного поверху адміністративної будівлі (літ. А-4, А2-1, а3-1, а4-1), позиції за № № 1-14, 15, 16-20, 22, 28-60, I, II, XIV загальною площею 1145,6 кв.м., ганок а2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заборонити будь-яким особам, в тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки нежитлових приміщень цокольного поверху адміністративної будівлі (літ. А-4, А2-1, а3-1, а4-1), позиції за № № 1-14, 15, 16-20, 22, 28-60, I, II, XIV загальною площею 1145,6 кв.м., ганок а2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії учасником справи.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано в нарадчій кімнаті 18 лютого 2022 року о 14 год. 45 хв.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ