10.02.2022 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Басова А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Веселівської селищної ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що вона на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.1996, зареєстрованого в реєстрі за № 263 та виданого державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 .
Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 р. № 807-ІХ, ліквідовано Веселівський район та віднесено село Новоолександрівка до Мелітопольського району.
З моменту переоформлення правовстановлюючих документів на вказаний будинок, ОСОБА_1 зареєстрована в останньому та значиться, як власник. ОСОБА_1 весь час мешкала в даному будинку з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
27.11.2007 р. її донька ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, виданого 05.08.2021 р. Веселівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після реєстрації шлюбу, її доньці присвоєно прізвище ОСОБА_4 .
За її згодою ОСОБА_2 , прописано в її будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 її донька ОСОБА_5 померла, що підтверджується повторним Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 25.08.2021 р. Веселівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
У зв`язку зі смертю доньки ОСОБА_5 , шлюбні відносини її доньки та відповідача ОСОБА_2 припинені.
ОСОБА_2 , починаючи з 12.06.2010 р. і по теперішній час, не проживає у будинку позивачки, а мешкає з іншою сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачка у позові зазначає, що з 14.10.2010 ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , так як шлюб з її донькою припинено у зв`язку зі смертю останньої.
ОСОБА_1 у позові зазначає, що вона є єдиною власницею вказаного будинку і підставою для набуття права власності на останній є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.02.1996 р.
Позивачка у позові зазначає, що онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишилася проживати з нею. ОСОБА_2 , за домовленістю між позивачкою повинен був добровільно подати документи на зняття його з реєстрації. Але, свої зобов`язання він не виконав, і до теперішнього часу значиться по прописці за місцем проживання ОСОБА_1 . На телефонні дзвінки відповідач не реагує, весь час повідомляє про те, що не має часу, і це не його проблеми. У листопаді поточного року, при зверненні за отриманням довідки для отримання субсидії встановлено, що у будинку позивачки значиться по прописці ОСОБА_2 , незважаючи на те, останній з 12.06.2010 р. по теперішній час проживає за іншою адресою з іншою сім`єю, і не є її членом сім`ї. У даному будинку не проживає більше 10 років, та припинив шлюбні відносин з донькою позивачки. Сам факт реєстрації відповідача у належному на праві власності будинку порушує її права як власниці та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її право вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивачка у позові зазначає, що у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються її права. Також реєстрація відповідача позбавляє її права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому вона змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою.
Позивачка судові витрати у справі просить залишити за нею.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Веселівської селищної ради Запорізької області.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач відзив на позов суду не надав.
Позивач звернулася в суд із заявою розглянути справу без її участі. Позов задовольнити. Судовий збір, сплачений нею під час подання позовної заяви, залишити за нею.
Представник відповідача Веселівської селищної ради Запорізької області Рєдкозубов О.А., у судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із клопотанням № 02-16/6305 про розгляд справи без участі їхнього уповноваженого представника на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з урахуванням того, що Веселівська селищна рада не заперечує проти задоволення позову.
Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик, який був опублікований на офіційному веб-порталі судової влади України: https:// court. gov. ua/ fair/sud0804, але в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, із заявою про відкладення судового розгляду не звертався, відзив на позов не подавав.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд встановив, що позивачка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.1996, зареєстрованого в реєстрі за № 263 та виданого державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 .
Відповідач в належному позивачці будинку був зареєстрований 12.06.2010 р., але при цьому не з`являється без поважних причин та залишається зареєстрованим. На теперішній час місце перебування та дійсного проживання відповідача не відоме, отримати з цього приводу інформацію не має можливості.
Договір найму на проживання сторони не укладали.
Залишаючись зареєстрованим у будинку АДРЕСА_3 , відповідач перешкоджає позивачеві належним чином володіти,користуватися і розпоряджатися вказаним будинком, чим порушує право позивача, як власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На теперішній час відповідач не мешкає і не з`являється без поважних причин у будинку понад один рік, враховуючи положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 в судовому порядку може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Слід також зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Питання із судовими витратами у справі вирішити з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, а також думки позивача, яка просить суд, залишити за нею.
На підставі ч. 2 ст. 11, ст.ст.3, 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст.1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 280-282, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, з врахуванням заяви позивача, залишити за ОСОБА_1 .
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складений 18.02.2022 р.
Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області А.О.Нагорний