Номер справи 237/470/22
Номер провадження 2-з/237/22/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

18.02.22 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі

Головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі Бахтіярової Н.В.,

за участі:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що звернулася до суду із позовом, зі змісту якого вбачається, що предметом спору є житлова квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира є єдиним житломпозивача. Відповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 після відкриття спадщинипісля померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 а постійно переслідують позивача з вимогами висилитися з квартири. Позивач вважає що вищевказана квартира , є спільною сумісною власністю як подружжя, тому як позивач ОСОБА_1 разом із померлим ОСОБА_6 з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю, та разом із померлим у 2006 році придбали цю квартиру.

Тому просить суд заборонити виселення позивача ОСОБА_1 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити вселення будь кого до вищевказаної квартири.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача ( ОСОБА_3 ) ОСОБА_4 надала до суду заперечення щодо заяви про забезпечення позову. Просила відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що позивач не є власником майна та не зареєстрована у оспорюваній квартирі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно до вимог ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до копії акту депутата Курахівської міської ради від 15.12.2022 року ОСОБА_1 мешкала та вела спільне господарство спільно з померлим ОСОБА_6 , даний факт підтверджується сусідами ОСОБА_7 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 , та ОСОБА_8 , що проживає за адресою АДРЕСА_4 .

Також в матеріалах справи наявна копія довідки про фактичне місце проживання ОСОБА_1 що проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що забезпечення позову заявником обґрунтовано саме ризиком виселення її із квартири, істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та ефективного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі можливості відповідачами розпоряджатися спірною квартирою.

Із копії листа з ВП №2 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області вбачається що заявник ОСОБА_1 зверталась до органів поліції з приводу вживання заходів до відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , в ході розгляду звернення проведена перевірка органами поліції факту наявності або відсутності ознак кримінального правопорушення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна.

Також відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Разом із тим, заявлений представником позивача захід забезпечення позову, а саме заборонити виселення ОСОБА_1 , направлений на забезпечення виконання можливого рішення суду про визнання квартири спільною сумісною власністю та виділу частки із майна спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову вказаним способом, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що забезпечення даного позову шляхом заборони виселення заявника та вселення будь кого до квартири фактично унеможливить право користування спірною квартирою позивачем або відповідачами і правомірність такого володіння не спростована та не доведена, допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.

За таких обставин, приходжу до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 149, 150, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити виселення ОСОБА_1 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити вселення будь кого в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Повний текст рішення виготовлено 21.02.2022 року.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 21.02.2022