ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11809/21

Провадження № 22-ц/4820/316/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю: представників апелянта Молчанюка О.О., Коріньовського С.П., позивача ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року (суддя Заворотна О.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького (далі СЗШ №8 м. Хмельницького) про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що з 2013 року працювала на посаді вчителя обслуговуючої праці СЗШ №8 м. Хмельницького, наказом від 12.04.2021 № 50-к до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а 19.04.2021 відповідно до наказу № 54-к її звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, а саме, некоректні та неприпустимі дії, психологічне насилля щодо матері учениці ОСОБА_3 , яке мало місце 24.02.2021 року.

Позивач не погодилась із вказаними наказами, вважаючи, що зазначені дії відповідача направлені на створення по відношенню до неї негативних заходів впливу у зв`язку з її повідомленнями про можливі факти корупційних правопорушень.

Крім цього, в наказі № 50-к відсутні посилання на вимоги Правил внутрішнього трудового розпорядку, які порушені позивачем, не зазначено, які саме посадові обов`язки не виконані позивачем, ґрунтується на припущеннях, не відповідає дійсним обставинам.

Щодо наказу № 54-к позивач вказувала, що не вчиняла аморального проступку, її дії були в межах чинного законодавства, і вона як вчитель має право на академічну свободу, включаючи свободу викладання, свободу від втручання в педагогічну діяльність, а ОСОБА_3 намагалась втрутитись в її педагогічну діяльність, надати оцінку роботі вчителя.

Посилаючись на зазначене, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати незаконними та скасувати накази СЗШ №8 м. Хмельницького від 12.04.2021 № 50-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 », від 19.04.2021 № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 », поновити її на посаді вчителя обслуговуючої праці СЗОШ № 8 м. Хмельницького, стягнути з СЗОШ № 8 м. Хмельницького заробітну плату за час вимушеного прогулу та завдану моральну шкоду, яку оцінює у 10 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького про визнання протиправними наказів щодо застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького від 12.04.2021 № 50-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 ».

Визнано незаконним та скасовано наказ Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького від 19.04.2021 № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя обслуговуючої праці Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького.

Стягнуто з Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 105063,53 грн.

Стягнуто з Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 953,40 грн.

Стягнуто з Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на користь держави судовий збір в розмірі 1958,64грн.

Зазначено, що рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду мотивоване тим, що оспорюваний наказ про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення не містить відомостей, в чому полягало порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , в якій формі вини воно проявилось, про причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, та обставини, за яких його вчинено. За таких обставин суд дійшов висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням норм трудового законодавства України, у зв`язку з чим наказ від 12.04.2021 № 50-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 » підлягає скасуванню.

Вирішуючи позов в частині оскарження наказу № 54-кв від 19.04.2021 «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 », суд першої інстанції надав правову оцінку довідці, складеної 27.03.2021 ст. лейтенантом поліції В.Варшавським ДОП СДОП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, про результати перевірки за зверненням ОСОБА_3 , яке зареєстроване в журналі ЄО № 4509 від 03.03.2021, де зазначено, що 24.02.2021 будь-яких образливих слів чи погроз на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 не висловлювала. Суд дійшов висновку, що з огляду на встановлені обставини безпідставним та необґрунтованим є висновок відповідача про наявність підстав для звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України. Звільнення з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням такої роботи, не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Тому судом наказ спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького від 19.04.2021 № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 » скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя обслуговуючої праці Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького.

Розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу розраховано виходячи із заробітку позивача за останні два календарні місяці роботи.

У зв`язку із встановленим порушенням трудових прав позивача, які призвели до моральних страждань, враховуючи засади розумності і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн.

В апеляційній скарзі СЗШ №8 м. Хмельницького, посилаючись на невірно встановлені та зазначені судом деякі обставини справи та у зв`язку з цим надання невірної правової оцінки, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги щодо визнання протиправним та скасування наказу №50-к від 12.04.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 » апелянт зазначає, що не відповідає дійсності висновок суду про те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось з порушенням норм трудового законодавства України. Так, оскаржуваний наказ містить посилання на Висновок комісії і цього, на думку апелянта, достатньо, оскільки у самому Висновку детально розписано суть дисциплінарного проступку вчителя, тому дублювати висновки комісії у тексті наказу не було жодної необхідності. Те, що у наказі не міститься посилання на суть порушення, форму вини, у якій воно проявлялось, причини, що спонукали, та обставини, за яких воно вчинено, не спростовує того факту, що порушення з боку позивача ОСОБА_1 відбулось і що у її діях відсутній склад правопорушення.

ОСОБА_1 16.03.2021 порушила п. 2.2., 2.8., 2.10., 2.11. Посадової інструкції вчителя обслуговуючої праці, а саме у той день не забезпечила виконання навчальної програми з трудового навчання, не проінформувала своєчасно адміністрацію школи про стан та порушення умов, у яких здійснювався навчальний процес, не створила умов для дотримання прав учнів, захисту їх здоров`я, не забезпечила додержання правил і норм техніки безпеки під час проведення уроку.

Апелянт звертає увагу суду на те, що Висновок комісії ґрунтувався і на поясненнях шкільного психолога, яка зазначила, що учні 5-А класу перебували у нервовому, збудженому та тривожному стані, були налякані.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом не взято до уваги ту обставину, що позивач ОСОБА_1 фактично проігнорувала роботу комісії, створену за фактом порушення нею вимог трудового законодавства, відмовилась надавати будь-які пояснення, а згодом використала це у своїх цілях, вказавши нібито на відсутність об`єктивності членів комісії.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу №54-к від 19.04.2021 «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 » СЗШ №8 м. Хмельницького в апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції в цілому не відповідають наявним у справі письмовим доказам, а докази, які надані ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог, взагалі не стосуються предмету та підстав пізніше поданого уточненого позову.

Оскільки Висновку комісії передувало з`ясування численних фактів та обставин, про які наголошували батьки, залишення судом поза своєю увагою цього документа є неправомірним, що призвело до неповноти з`ясування усіх обставин справи.

Неправомірним апелянт вважає посилання суду, як на підставу для задоволення позову, на довідку, складену 27.03.2021 ДОП СДОП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про результати перевірки за зверненням ОСОБА_3 , яке зареєстроване в журналі ЄО№4509 від 03.03.2021, де зазначено, що 24.02.2021 будь-яких образливих слів чи погроз на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 не висловлювала. Такий висновок старшим лейтенантом поліції В.Варшавським зроблено лише на підставі усних пояснень самої ж ОСОБА_1 , що мало б бути розцінено судом виключно, як її намагання уникнути юридичної відповідальності.

Оскаржувані накази, як вважає апелянт, були та є правомірними, законними та обґрунтованими, тому підстави для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку відсутні.

З огляду на поведінку позивача у суді першої інстанції, а саме неодноразова зміна представників, зміна та доповнення позовних вимог, клопотання про відкладення розгляду справи для подання додаткових доказів, які мала можливість подати разом з позовною заявою, які призвели до того, що період вимушеного прогулу становив 143 робочих дні, апелянт вважає, що справедливим було би рішення суду обмежити розмір стягнутого середнього заробітку заявленою при подачі позову сумою.

Щодо моральної шкоди СЗШ №8 м. Хмельницького зазначає, що для відшкодування її позивачу у розмірі 500 грн. підстави відсутні, оскільки ОСОБА_1 не надала суду в обґрунтування цього жодного письмового доказу та відповідного розрахунку. Розмір моральної шкоди судом не обґрунтований.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від позивача не надходило.

Представника апелянта ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з наказом № 88-к від 28.08.2013 року ОСОБА_1 прийнята з 02 вересня 2013 року на посаду вчителя обслуговуючої праці СЗОШ № 8 м. Хмельницького, що підтверджується копією трудової книжки (т. 1 а. с. 11).

Відповідно до наказу № 50-к від 12.04.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 », оголошено догану ОСОБА_1 , вчителю обслуговуючої праці за непрофесійні дії, що призвели до створення стресової небезпечної ситуації до учнів 5-А класу (т. 1 а. с. 14).

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани став висновок від 12.04.2021 комісії, створеної для проведення службового розслідування, випадку, який стався 16.03.2021 (т. 1 а. с. 119). При цьому комісія дійшла висновку, що непрофесійні та неадекватні дії вчителя ОСОБА_1 призвели до створення стресової та небезпечної ситуації для учнів 5-А класу, діти перебували у нервовому, збудженому та тривожному стані, були налякані і як наслідок дії вчителя могли нашкодити здоров`ю учнів.

Відповідно до п. 3.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників СЗОШ № 8 м. Хмельницького, затверджених рішенням педагогічної ради № 1 від 03.01.2019, передбачено, що учитель несе персональну відповідальність за життя і здоров`я учнів протягом уроку. Учителю забороняється залишати учнів у класі до завершення навчального заняття, а також не допускати учнів до навчального заняття на свій власний розсуд. Забороняється змушувати учнів залишати навчальний кабінет під час навчального заняття, окрім випадків, коли життю та здоров`ю учнів та учителя загрожує небезпека (т. 1 а. с. 44-57).

Пунктом 2.21 посадової інструкції вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 передбачено, що вчитель дотримується Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, інших нормативних стандартів навчального закладу (т. 1 а. с. 217-219).

Відповідно до наказу від 19.04.2021 № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із вчиненням працівником, який виконує виховні функції аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, покладеної на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку спеціалізованої загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького Статутом спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41, ст. ст. 147-149 КЗпП України (т. 1 а. с. 23-зворот).

Підставою для звільнення ОСОБА_1 став висновок комісії за результатами службового розслідування за заявою ОСОБА_3 , матір`ю учениці 8 класу ОСОБА_6 , який мав місце 24.02.2021, де членами комісії було прийнято рішення, рекомендувати керівництву школи припинити діючий трудовий договір з позивачем, з ініціативи роботодавця, оскільки поведінка позивача є дійсно аморальною, а відтак несумісною з професією вчителя (педагога), тобто взірця для дітей, які лише формуються, як особистості.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснила, що 24.02.2021 з дозволу директора школи була присутня на уроці обслуговуючої праці в 8-В класі, проте вчитель ОСОБА_1 не дозволяла їй бути присутньою на уроці, вимагала від неї медичні документи про стан здоров`я, виганяла з уроку, а потім дістала телефон і почала без дозволу знімати відео із словами «невідома людина сидить на уроці», це все відбувалось на очах у дітей.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пояснили, що під засідання комісії з розгляду заяви ОСОБА_3 прослухали аудіозапис, який надала ОСОБА_3 щодо інциденту, який мав місце 24.02.2021, вказали на неприпустимість поведінки ОСОБА_1 по відношенню до матері учениці в присутності дитини.

Як вбачається з довідки, складеної 27.03.2021 ст. ДОП СДОП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ст. лейтенантом поліції В.Варшавським про результати перевірки за зверненням ОСОБА_3 , яке зареєстроване в журналі ЄО № 4509 від 03.03.2021, де зазначено, що 24.02.2021 будь-яких образливих слів чи погроз на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 не висловлювала (т. 1 а. с. 223).

Відповідно до наданого позивачем та представником відповідача розрахунку середньоденна заробітна плата позивача становить 734,71 грн., а кількість робочих днів невідпрацьованих внаслідок вимушеного прогулу за період з 20.04.2021 по 15.11.2021 складає 143 дні.

Щодо наказу Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького від 12.04.2021 № 50-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 ».

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

У справі, яка переглядається, встановлено, що наказом у № 50-к від 12.04.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 », оголошено догану ОСОБА_1 , вчителю обслуговуючої праці за непрофесійні дії, що призвели до створення стресової небезпечної ситуації до учнів 5-А класу.

Однак, оспорюваний наказ не містить відомостей, в чому полягало порушення трудової дисципліни позивача, які саме непрофесійні дії було допущено позивачкою, в якій формі вони проявились, обставин, за яких було вчинено, тобто сама суть дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

При таких обставинах, встановивши недоведеність наявності порушень ОСОБА_1 трудової дисципліни, зокрема невиконання позивачем обов`язків педагогічного працівника, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу від 12.04.2021 року №50-к про оголошення догани вчителю обслуговуючої праці ОСОБА_1 .

Щодо наказу Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького від 19.04.2021 № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 ».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До суб`єктів, які можуть бути звільнені за згаданою підставою, належать учасники освітнього процесу, зазначені у статті 52 Закону України «Про освіту», а саме: педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Отже, позивач у цій справі належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Термін «аморальний проступок» є оціночним поняттям, оскільки не конкретизований законодавцем, а тому суду як правозастосовному органу надано можливість на свій розсуд надавати оцінку на підставі встановлених обставин справи, чи є ті чи інші діяння аморальним проступком. Зокрема, аморальним проступком можна вважати діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції конкретного працівника.

За змістом частини другої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки тощо.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь - зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 30 січня 2018 року у справі № 713/265/15-ц (провадження № 61-135св17), від 16 травня 2018 року у справі № 1519/2-667/11 (провадження № 61-13895св18), від 07 травня 2018 року у справі № 243/8522/17 (провадження № 61-13316св18).

Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є, зокрема, формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками (стаття 6 Закону України «Про освіту»).

Морально-духовне становлення дітей, учнівської молоді, їх підготовка до активної, творчої, соціально значущої, сповненої особистісного сенсу життєдіяльності є найважливішими складовими розвитку суспільства та держави.

Особи, трудовим обов`язком яких є виховання, повинні бути не тільки висококваліфікованими спеціалістами, а й людьми високої духовності та моральних переконань. Особистий приклад викладача, його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні впливу на молодь, становлять ту виховну силу, яку не можна замінити підручниками. Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно дивитися за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під контролем тих, кого він виховує, а також суспільства в цілому (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18)).

Підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників.

Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Отже, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими учасниками навчально-виховного процесу, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як педагог, що унеможливлює досягнення мети навчально-виховного процесу, він підлягає звільненню з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Підставою для звільнення за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи. Оскільки законодавцем не визначено критеріїв визначення межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, тому суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-248цс14, від 22 березня 2017 року у справі № 6-3135цс16, а також Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17 (провадження № 61-48706св18), від 11 квітня 2019 року у справі № 351/2141/16 (провадження № 61-31226св18), від 31 липня 2019 року у справі № 243/5802/16-ц (провадження № 61-24254св18), від 05 вересня 2019 року у справі № 697/2520/18 (провадження № 61-8551св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18).

Із змісту наказу від 19.04.2021 № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 » убачається, що позивачка була звільнена у зв`язку із вчиненням працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, покладеної на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку спеціалізованої загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького Статутом спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41, ст. ст. 147-149 КЗпП України.

Як вбачається із наданих відповідачем доказів, підставою для звільнення ОСОБА_1 став висновок комісії за результатами службового розслідування за заявою ОСОБА_3 , матір`ю учениці 8 класу ОСОБА_6 , який мав місце 24.02.2021, де членами комісії було прийнято рішення, рекомендувати керівництву школи припинити діючий трудовий договір з позивачем, з ініціативи роботодавця, оскільки поведінка позивача є дійсно аморальною, а відтак несумісною з професією вчителя (педагога), тобто взірця для дітей, які лише формуються, як особистості.

Згідно з висновком службового розслідування, члени комісії прослухали аудіозапис від 24.02.2021, який наданий ОСОБА_3 , та в подальшому почуте відображено у висновку, зокрема, « ОСОБА_3 прийшла на урок обслуговуючої праці у 8-В клас, але вчителя не було. З учнями в класі перебував асистент вчителя, але роботу вони не виконували, тому що не мали матеріалів. Всі матеріали були закриті вчителем у підсобному приміщенні. ОСОБА_1 з`явилася за 7 хвилин до кінця уроку. Вчитель знову у присутності дітей класу почала вимагати у ОСОБА_3 довідку про те, що вона не хвора на СНІД та інші венеричні захворювань та чи вона принесла довідку на COVID-19 та від психіатра? Потім ОСОБА_1 ознайомила учнів з темою уроку, але побачивши, що ОСОБА_3 щось записує, вирвала з її рук блокнот, порвала його та викинула за двері кабінету. Потім зі словами «Ви ніхто. Вийдіть звідси» почала знімати на телефон без дозволу ОСОБА_3 та дітей.».

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні позивачка заперечувала будь-які факти аморального проступку 24.02.2021 року на уроці, на якому була присутня мама учениці 8-В класу ОСОБА_10 . Поясненнями учениць 8-В класу факту аморального проступку 24.02.2021 року ОСОБА_1 теж не підтверджено.

Як вбачається з довідки, складеної 27.03.2021 ст. ДОП СДОП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ст. лейтенантом поліції В.Варшавським про результати перевірки за зверненням ОСОБА_3 , яке зареєстроване в журналі ЄО № 4509 від 03.03.2021, де зазначено, що 24.02.2021 будь-яких образливих слів чи погроз на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 не висловлювала.

Висновок службового розслідування, який став підставою для звільнення позивачки за аморальний проступок, колегія суддів вважає недостатнім доказом, оскільки формувався із аудіозапису ОСОБА_11 . Інших доказів на підтвердження конкретних фактів, що мали місце 24.02.2021 року, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши їм оцінку, дійшов висновку про відсутність достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження факту аморального проступку ОСОБА_1

Звільняючи ОСОБА_1 з посади до вчителя обслуговуючої праці, відповідач не навів обставин того, в чому полягає аморальність вчиненого нею проступку.

Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтверджено конкретними фактами. Відповідачем всупереч частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України не було надано беззаперечних доказів того, що позивачем вчинено аморальний проступок та в чому саме він виявився, незважаючи на те, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Встановивши, що звільнення позивачки відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в і в цій частині.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до наданого позивачем та представником відповідача розрахунку середньоденна заробітна плата позивача становить 734,71 грн., а кількість робочих днів невідпрацьованих внаслідок вимушеного прогулу за період з 20.04.2021 по 15.11.2021 складає 143 дні.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання незаконним, скасування наказу від 19.04.2021 року № 54-к «Про звільнення вчителя обслуговуючої праці ОСОБА_1 », поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 1 статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку із встановленим порушенням трудових прав позивачки, які призвели до моральних страждань, враховуючи засади розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк