Справа № 303/6240/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., БИСАГИ Т.Ю.

за участю секретаря БОЧКО Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/6240/20 за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересована особа головний державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гонак Михайло Михайлович, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 1 грудня 2020 року, головуючий суддя Монич В.О., -

встановив:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Сідун В.М., подав 26.10.2020 до суду зазначену скаргу мотивуючи таким.

На виконанні у гол. держвиконавця Мукачівського МВ ДВС Гонака М.М., перебуває виконавче провадження № 59675531 із виконання виконавчого листа № 303/5859/16-ц від 01.03.2019, виданого Мукачівським міськрайонним судом щодо припинення порушення правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яким боржника зобов`язано віддалити від «межі земельної ділянки житлового будинку на 20 метрів вигрібну яму».

11.09.2019 і 07.10.2020 держвиконавець наклав штрафи на боржника у виконавчому провадженні, який буцімто не виконав рішення, що встановлено виконавцем при повторному виїзді.

11.09.2019 виконавцем винесено постанову стягнення виконавчого збору, а 21.07.2020 виконавець постановив звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження № 59675531.

Ці постанови боржник отримав лише у жовтні 2020 року у зв`язку із з`ясуванням підстав відрахування коштів із його пенсії, через що раніше не міг їх оскаржити.

Постанови незаконні, оскільки зміст резолютивної частини рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.07.2017 про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення порушення правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є таким, що не підлягає виконанню. Під час виконання рішення у боржника виникла проблема щодо розуміння його резолютивної частини, а саме словосполучення «межі земельної ділянки житлового будинку на 20 метрів», оскільки ширина його земельної ділянки не перевищує 16 метрів та межує з обох сторін із земельними ділянками інших осіб, а будинки сусідів розташовані з протилежних боків. Про це було зазначено виконавцеві та вжито заходів до з`ясування дійсного змісту резолютивної частини рішення суду шляхом звернення до Мукачівського міськрайонного суду за роз`ясненням рішення.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21.05.2020 за результатом розгляду заяви боржника було роз`яснено зміст позовної вимоги: «вигрібну яму ... віддалити від межі земельної ділянки житлового будинку на 20 метрів» слід розуміти, як вигрібну яму віддалити від межі стін житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Натомість, на земельній ділянці АДРЕСА_1 як на дату ухвалення рішення, так і станом на цей час будівництво житлового будинку відповідно до схеми забудови земельної ділянки та фотографії у матеріалах справи № 303/5859/16-ц ще не розпочалося, а проведені виключно будівельні роботи приміщення під літерою «Г», яке вказано як господарська надвірна споруда.

Власне на зазначеній земельній ділянці житловий будинок і не може бути побудований, адже її цільове призначення: для індивідуального садівництва і це суперечить вимогам ст. 375 ч. 3 ЦК України. Житловий будинок підлягає будівництву на земельній ділянці цільове значення якої «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». Відповідно, відсутня на сьогодні й «межа», від якої боржник повинен віддаляти нову вигрібну яму.

Посилаючись на ці обставини, на ст.ст. 447-451 ЦПК України, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 просив:

визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Гонака М.М. у виконавчому провадженні № 59675531:

від 11.09.2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 ;

від 11.09.2019 року про стягнення виконавчого збору;

від 07.10.2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 ;

від 21.07.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.12.2020 у задоволенні скарги боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гонака М.М. відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги боржника, суд першої інстанції виходив із її необґрунтованості та недоведеності по суті, з того, що чинне рішення суду підлягає виконанню, а держвиконавець мав підстави для застосування до боржника штрафів, а також для стягнення виконавчого збору.

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сідун В.М., оскаржив ухвалу суду як постановлену з порушенням норм процесуального права. На обґрунтування апеляції посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувалася скарга на рішення держвиконавця. Крім того, зазначає, що суд необґрунтовано розглянув скаргу без дослідження матеріалів цивільної справи, на виконання рішення в якій був виданий виконавчий лист. Вказує на незаконність постанов держвиконавця, оскільки винні дії боржника щодо невиконання рішення суду відсутні. Просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу на рішення держвиконавця.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11.08.2021 справу з апеляційного розгляду було знято та повернуто до суду першої інстанції для її належного оформлення.

На виконання ухвали апеляційного суду до справи судом першої інстанції приєднано ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 01.12.2020, якою вимогу скаржника ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Гонака М.М. у виконавчому провадженні № 59675531 від 21.07.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника залишено без розгляду. Ця ухвала суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, Мукачівський міськрайонний суд видав 01.03.2019 виконавчий лист у справі № 303/5859/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення порушення правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якій рішенням цього ж суду від 06.07.2017 зобов`язано ОСОБА_1 зобов`язано ліквідувати порушення, а саме: вигрібну яму відповідно до п. 2.22. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України від 17.03.2011 № 45, віддалити від межі земельної ділянки житлового будинку на 20 метрів, виконати з водотривкого матеріалу, наземну частину якої обладнати щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів (а.с. 27).

Постановами гол. держвиконавця Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Гонака М.М. у виконавчому провадженні № 59675531:

від 31.07.2019 відкрито виконавче провадження № 59675531 із примусового виконання вказаного виконавчого листа та стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн (а.с. 29);

від 11.09.2019 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн (а.с.4);

від 11.09.2019 стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 1700,00 грн за невиконання рішення (а.с. 5-6);

від 07.10.2019 стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь держави штраф у подвійному розмірі 3400,00 грн за невиконання рішення (а.с. 7);

від 21.07.2019 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 8-10).

Стаття 447 ЦПК України передбачає право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із цим узгоджуються положення частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частина 2 статті 74 вказаного Закону встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до норм КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ст. 287 ч. 1).

Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц, у постанові від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11, у постанові від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18, у постанові від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012 та в ряді інших постанов неодноразово зафіксував правові позиції, за змістом яких з огляду на положення ст. 74 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в сукупності з нормами КАС України скарги на дії та рішення державних виконавців щодо стягнення виконавчого збору, штрафів належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (за винятком стягнення штрафів на користь стягувача, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», під час примусового виконання рішення про стягнення аліментів, як щодо цього сформульована правова позиція у справі № 2610/27695/2012), на що не впливає факт ухвалення відповідного рішення та видачі виконавчого документа, зокрема, в порядку цивільного судочинства, наявність чи відсутність окремого виконавчого провадження з виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору тощо.

Відтак, суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав розглядати скаргу боржника у виконавчому провадженні на постанови держвиконавця про стягнення виконавчого збору та штрафів у порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України).

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, водночас не зв`язаний ними, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України).

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України (ст. 377 ч. 1 п. 1 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено по суті в скарзі на постанови держвиконавця про стягнення з боржника у виконавчому провадженні виконавчого збору та штрафів, скасувати, провадження в справі закрити, оскільки її належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У зв`язку зі скасуванням ухвали суду першої інстанції боржник у виконавчому провадженні має право протягом десяти днів з дня отримання постанови апеляційного суду звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією (ст. 256 ч. 1, ст. 377 ч. 4 ЦПК України).

Керуючись ст. 255 ч. 1, ст. 368 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 377 ч. 1, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 1 грудня 2020 року скасувати, провадження в справі закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 21 лютого 2022 року.

Судді