Справа № 467/987/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,

прокурора Мокряка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Арбузинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Арбузинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Первомайською окружною прокуратурою виявлено порушення вимог законодавства при розпорядженні Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області земельною ділянкою державної власності на території Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області.

Так, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 21.01.2019 № 308/0/14-19-СГ ОСОБА_1 надано у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115 площею 1,9100 га, розташовану в межах території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 23.01.2019 року внесено відповідний запис за № 30023405.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.08.2021 року, НГО вказаної земельної ділянки становить по 21 353,51 грн.

Вважає зазначений наказ ГУ ДГК в області від 21.01.2019 № 308/0/14-19-СГ незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Згідно даних Публічної кадастрової карти України та карти «Google» вбачається, що зазначена земельна ділянка накладається безпосередньо на водний об`єкт - балку Кам`яну - та законодавчо визначену прибережну захисну смугу такого водного об`єкту. За інформацією ГУ ДГК в області від 05.03.2021 року помилки в геометрії у відомостях про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115 відсутні. Також, згідно інформації Регіонального офісу водних ресурсів в області, у безпосередній близькості від спірної земельної ділянки знаходиться водний об`єкт - балка Кам`яна, права притока річки Арбузинка, басейн річки Південний Буг, яка відноситься до малих річок загальнодержавного значення та має довжину 10 км та водозбірну площу 24,94 км2.

Крім того, проведеним в межах кримінального провадження № 0000006 за ч. 1 ст. 366 КК України оглядом місця події - земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :06:000:0115, із залученням спеціаліста-геодезиста встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на частині водного об`єкту - мала річка балка Кам`яна (орієнтовна площа накладення на річку земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115 становить 1,3674 га) та у нормативно визначених межах прибережної захисної смуги зазначеного водного об`єкту.

Планом горизонтальної зйомки підтверджено, що більша частина спірної земельної ділянки знаходиться під річкою балка Кам`яна на площі 1,3674 га та входить в межі її прибережної захисної смуги.

Оскільки землі водного фонду та земельні ділянки прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності, тому можуть надаватися лише в користування для спеціально визначених цілей, є обмеженими в обороті, оскільки вибути із власності та із володіння законного власника - держави, не можуть.Тому, вказана земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність ОСОБА_3 .

На час прийняття наказу від 21.01.2019 року № 308/0/14-19-СГ законодавцем було розмежовано повноваження органів державної влади з питань розпорядження земельними ділянками державної форми власності, при цьому ГУ Держгеокадастру в області належали повноваження із розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, а до компетенції облдержадміністрацій належали функції із передачі у власність та користування інших державних земель, зокрема земель водного фонду.Враховуючи, що більша частина спірної земельної ділянки відноситься до земель водного фонду державної форми власності, оскільки знаходиться під водним об`єктом за межами населеного пункту, то право розпоряджатися цією землею, належало до компетенції Миколаївської обласної державної адміністрації.Таким чином, ГУ Держгеокадастру в області в односторонньому та позасудовому порядку, з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею належного розпорядника - держави в особі Миколаївської облдержадміністрації (на час прийняття наказів) спірну земельну ділянку із земель водного фонду та передано її у приватну власність ОСОБА_1 із незаконною зміною цільового призначення цієї ділянки.Тобто, наказ ГУ Держгеокадастру в області від 21.01.2019 № 308/0/14-19-СГ про надання у приватну власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки суперечить законодавству, оскільки він прийнятий із суттєвими порушеннями вимог Земельного та Водного кодексів України, а саме з перевищенням повноважень органу виконавчої влади, незаконною зміною цільового призначення землі та передачею із державної у приватну власність земельної ділянки, надання якої у приватну власність чинним законодавством взагалі заборонено.Зазначене є підставою для усунення перешкод власнику у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання відповідного наказу незаконним та скасування.

В подальшому, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №120 від 07.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Грицаєнко Л.М., відчужив право власності на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 , про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 30184627.

Оскільки наказ ГУ ДГК в області від 21.01.2019 року № 308/0/14-19-СГ видано з численними порушеннями закону без необхідного обсягу цивільної дієздатності, за такого ОСОБА_1 не набув права власності на земельну ділянку у визначений законом спосіб, як того вимагає ст. 328 ЦК України, а отже, не мав права розпоряджатись нею, у тому числі відчужувати ОСОБА_2 .

Таким чином, договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки № 120 від 07.02.2019 року укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , згідно із ст. 21, ч.ч. 1, 2 ст. 203, ст. 215 ЦК України, ст. 152 ЗК України є недійсним.

На теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0115 площею 1,9100 га зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 . Враховуючи, що договір купівлі-продажу № 120 від 07.02.2019 року, як підстава для державної реєстрації майнового права, укладений на підставі незаконного наказу ГУ ДГК в області та підлягає визнанню недійсним, то, керуючись абз. 3 ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, одночасно підлягає припиненню право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». Незаконне надання у власність земельної ділянки водного фонду фактично з частиною водного об`єкту загальнодержавного значення - балка Кам`яна, порушує виключне право власності Українського народу як на земельні, так і на водні ресурси. В цьому контексті важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на водні об`єкти та земельні ділянки в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заходи представницького характеру мають за мету відновлення правового порядку та становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на спірну земельну ділянку.

Тому, відповідно до чинного на момент прийняття наказу про передачу у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки законодавства, власником та органом, уповноваженим розпоряджатися земельними ділянками водного фонду державної власності на території Миколаївської області була Миколаївська облдержадміністрація. У той же час, пунктом 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України зі змінами від 27.05.2021 року до земель комунальної власності було віднесено всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Отже, на даний час фактичним розпорядником спірної земельної ділянки та органом, поверненню у власність якого вона підлягає, є саме Арбузинська селищна рада, яка має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель водного фонду. Однак, селищною радою, за наявного порушення інтересів держави, жодних заходів щодо визнання незаконним та скасування наказу, повернення земельної ділянки у комунальну власність не вжито. Первомайською окружною прокуратурою листом від 17.06.2021 року звернуто увагу Арбузинської селищної ради на факт порушення відповідачами земельного законодавства при передачі у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115 та запропоновано вжити заходів до захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом. Листами органу місцевого самоврядування від 29.06.2021 року та 12.07.2021 року окружну прокуратуру повідомлено про неможливість звернутись із відповідним позовом до суду у зв`язку з тим, що місцевим бюджетом не передбачені кошти на судові витрати.За такого, прокурором вказано уповноваженому на захист інтересів держави органу про наявні порушення та необхідність судового захисту інтересів держави, натомість позивачем чітко повідомлено про відсутність наміру самостійно звернутись за захистом порушених інтересів держави до суду, що свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

З наведених підстав прокурор просив суд усунути перешкоди власнику Арбузинській селищній раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0115 шляхом визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 21.01.2019 року № 308/0/14-19-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9100 га з кадастровим номером :06:000:0115 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах території Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області; усунути перешкоди власнику Арбузинській селищній раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0115 шляхом визнання недійсним укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу № 120 від 07.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицієнко Л.М., з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203); усунути перешкоди власнику Арбузинській селищній раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0115 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути у власність територіальної громади в особі Арбузинської селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115 площею 1,9100 га, розташовану в межах Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області та стягнути із відповідачів в солідарному порядку сплачений судовий збір.

Загальне позовне провадження у справі відкрито ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів - фізичних осіб.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надіслало на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з підстав невірно обраного способу захисту, вказують на правомірність дій головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області по затвердженню документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, оскільки спірна земельна ділянка згідно землевпорядної документації розташована на території Арбузинської селищної ради за межами населеного пункту та має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарські угіддя - пасовища. Відомостей про позначення на даній земельній ділянці земель водного фонду землевпорядна документація не містить. Зазначені у проекті землеустрою відомості щодо категорії земель, на яких розташована земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0115 підтверджуються наявністю в місцевому фонді документації із землеустрою, кА зберігається за обліковим номером 1993 МФ23МКАР000001 «Техническая документація по формированию резервных территорий для перспективного развития населенных пунктов пгт. Арбузинка и села Полянка Арбузинского поселкового Совета народных депутатов Арбузинского района Николаевской области» яка містить додаток у вигляді картографічних матеріалів (Схема резервних територій) складена Миколаївським філіалом інституту землеустрою, де умовними позначеннями зазначені пасовища біля ПФ 12.3 загальною площею 7,2 га, умовні позначення водного фонду на даній ділянці, або вирізка даної ділянки відсутня. Також у місцевому фонді документації із землеустрою зберігається за обліковим номером 1991 МФ23МКАР000002 «Техническая документация по установлению границ территории населенных пунктов Арбузинского поселкового Совета народних депутатов Арбузинского района Николаевской области» яка містить додаток у вигляді картографічних матеріалів (Проэкт установления границ территории сельского Совета с выделением обособленных земель) де умовними позначеннями зазначені пасовища біля ПФ 12.3 загальною площею 7,2 га, умовні позначення водного фонду на даній ділянці, або вирізка даної ділянки відсутня. Також наявні графічні матеріали «План землекористування колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС» - внутрішньогосподарський землеустрій, які містять аналогічні умовні позначення як пасовища стосовно спірної ділянки. Отже, у Головного управління були відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою та передачі спірної земельної ділянки йому у власність. Крім того, вимога про визнання наказу Головного управління незаконним та його скасування є неефективним способом захисту та не призведе до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

Заступник керівника Первомайської окружної прокуратури О. Сілецька на адресу суду надіслала відповідь на відзив, в якій просила про задоволення позову, посилаючись на його обгрунтованість та законність.

Процесуальним правом надати відзив на позов відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися.

Селищний голова Арбузинської селищної ради Миколаївської області Є.Травянко надіслав на адресу суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу без представника селищної ради.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, і просив його задовольнити.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем знаходження.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце повідомлялись шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, у тому числі й шляхом публікації оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляли, будь - яких заяв чи то клопотань, у тому числі й по суті справи, не направляли.

Суд, вислухавши прокурора, з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозвязку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 21 січня 2019 року № 308/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9100 га, в тому числі пасовищ площею 1,9100 га, з кадастровим номером :06:000:0115 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Арбузинської селищної ради (Арбузинська ОТГ) Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 19).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №257050209, сформованої 18 травня 2021 року (далі - Інформація з реєстрів), на підставі зазначеного вище наказу від 21 січня 2019 року № 308/0/14-19-СГ, 23.01.2019 року зареєстровано право власності відповідача ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, номер запису про право власності 30023405 (а.с. 21).

Зі змісту указаної Інформації з реєстрів вбачається також, що 07 лютого 2019 року зареєстровано перехід права власності на спірну земельну ділянку від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 120 від 07.02.2019 року приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М., номер запису про право власності 30184627.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М., відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник за довіреністю ОСОБА_5 , продав земельну ділянку площею 1,9100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :06:000:0115, розташовану в межах території Арбузинської селищної ради ради Арбузинського району Миколаївської області, склад угідь пасовища, за 29400,00 грн. ОСОБА_2 , від імені якого діяв представник за довіреністю ОСОБА_6 (а.с. 138-139).

Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області Державного агентства водних ресурсів України від 25.02.2021 року № 07/342 (а.с. 23) в безпосередній близькості, зокрема, від земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0115 Арбузинського району Миколаївської області, знаходиться балка Кам`яна, права притока р. Арбузинка, басейн річки Південний Буг. Відповідно до статті 79 Водного кодексу України по класифікації р. Арбузинка, права притока річки Мертвовод, відноситься до малих річок загальнодержавного значення, має довжину 55,70 км, водозабірну площу 388,00 км2. Балка Кам`яна відноситься до малих річок загальнодержавного значення, має довжину 10,00 км та водозабірну площу 24,94 км2.

Як повідомив Регіональний офіс водних ресурсів у Миколаївській області Державного агентства водних ресурсів України у листі від 10.06.2021 року № 979/07 (а.с. 25), Держводагентством здійснюється ведення геопорталу «Державний водний кадастр: облік поверхневих водних об`єктів». Геопортал було розроблено з урахуванням вимог директив ЄС. Забезпечено візуалізацію водних об`єктів України відповідно до критеріїв Водної Рамкової Директиви ЄС, зокрема, річок довжиною від 10 км. На согодні інших вимог щодо обліку поверхневих водних об`єктів не існує. Балка Кам`яна не обліковується на геопорталі, проте відсутність інформації про даний об`єкту геопорталі не означає його відсутність на місцевості. У офісу відсутні дані про розташування на балці Кам`яній гідротехнічних споруд та інших штучних водойм.

Згідно листа Миколаївської обласної державної адміністрації від 26.05.2021 року № 05-67/2150/5-21 (а.с. 26), головою Миколаївської обласної державної адміністрації протягом 2015-2020 років не видавались розпорядження про надання у власність або користування, зокрема, ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115, а також щодо зміни її цільового призначення.

Відповідно до інформації, наданої Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації у листі від 21.05.2021 року № 1212-01-21, зокрема, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115, зазначено, що вона згідно генерального плану смт. Арбузинка (затверджений рішенням Арбузинської селищної ради від 19.04.2019 року № 7) розташована на території зелених насаджень загального користування за межами забудови (заказники, ліс, та інше). Відповідно до плану зонування території смт. Арбузинка, що є складовою генерального плану, зони для даної земельної ділянки не визначені. Згідно Публічної кадастрової карти України, межі смт. Арбузинка у відповідності до затвердженої містобудівної документації не встановлені, тому вважається, що, зокрема, зазначена земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.

Відповідно до інформації, наданої Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації у листі від 09.06.2021 року № 1355-01-21 з додатками викопіюванням з генерального плану смт. Арбузинка (опорний план) та викопіюванням з генерального плану смт. Арбузинка (основне креслення) (а.с. 30-33), зокрема, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115, зазначено, що новий генеральний план смт. Арбузинка затверджений рішенням Арбузинської селищної ради від 19.04.2019 року № 7, до його затвердження дана земельна ділянка була розташована за межами населеного пункту, про що свідчить опорний план, який є складовим кресленням нового генерального плану. Відповідно до креслення Плану перспективного використання території нового генерального плану усі запитувані земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером :06:000:0115, розташовані в перспективних межах населеного пункту. Відповідно до нового генерального плану земельні ділянки, зокрема, ділянка з кадастровим номером :06:000:0115, розташована в межах території зелених насаджень, без чітко визначеного функціонального використання, що знаходяться в 300,00 м санітарно-захисній зоні птахофабрики. Так як невідомо, чи була, або чи планувалась забудова на земельній ділянці на момент її відведення, неможливо визначити, чи відповідає надання даної земельної ділянки містобудівним нормам.

Аналогічну інформацію щодо спірної земельної ділянки надано Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації у листі від 08.07.2021 року № 1599-01-21 з додатками викопіюванням з генерального плану смт. Арбузинка (опрний план), викопіюванням з генерального плану смт. Арбузинка (основне креслення), викопіюванням з плану зонування території смт. Арбузинка, викопіюванням із схеми планування території Арбузинського району (а.с. 34-42), зокрема, що функціональне призначення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115 на схемі планування району не визначено. До затвердження нового генерального плану смт. Арбузинка 19.04.2019 року дана земельна ділянка була розташована за межами населеного пункту. Відповідно до нового генерального плану вона розташована також за межами населеного пункту в межах території зелених насаджень, без чітко визначеного функціонального використання, що знаходяться в 300,00 м санітарно-захисній зоні птахофабрики.

Оглядом місця події у межах кримінального провадження № 00000006, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України від 19.02.2019 року, проведеним слідчим за участі спеціаліста ОСОБА_8 із застосуванням геодезичного віта, про що складено відповідний протокол від 11.04.2021 року з додатками (а.с. 43-57), встановлено межу земельних ділянок, зокрема, ділянки з кадастровим номером :06:000:0115, а також орієнтовну межу р. Балка Кам`яна та складено план-схему. Відповідно плану горизонтальної зйомки, виконаним спеціалістом-геодезистом, орієнтовна площа малої річки Балка Кам`яна на земельній ділянці з кадастровим номером :06:000:0115 (а.с. 57) становить 1,3674 гата земельна ділянка входить в межі прибережної захисної смуги.

За даними Публічної кадастрової карти України (а.с. 58) , яка є загальнодоступною та інформація з якої відповідно до ст. 82 ЦПК України не потребує додаткового доведення, також вбачається, що зазначена земельна ділянка накладається безпосередньо на водний об`єкт та прибережну захисну смугу цього водного об`єкту.

За інформацією, наданою ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області у листі від 05.03.2021 року № 10-14-0.32-1577/2-21 (а.с. 59), помилки геометрії у відомостях про земельні ділянки, зокрема, ділянку з кадастровим номером :06:000:0115, відсутні.

До відзиву на позовні вимоги прокурора відповідачем ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, в обґрунтування правомірності своїх дій, надано копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, Арбузинська селищна рада (за межами населеного пункту) (а.с. 98-101). Згідно пояснювальної записки до проекту землеустрою спірна земельна ділянка має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарські угіддя - пасовища. Обмеження та сервітути на земельну ділянку не встановлювались.

За висновком експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.12.2018 року № 12651/82-18 (а.с. 101), даний проект землеустрою погоджено без зауважень.

Також відповідачем надано копію графічних матеріалів «План землекористування колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС» (а.с. 102) - внутрішньогосподарський землеустрій, які містять умовні позначення стосовно спірної ділянки саме як пасовища, позначення земель водного фонду відсутнє.

Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України також відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Відповідно до статті 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Згідно з частиною четвертою статті 84 ЗК України землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України, згідно з якими громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права, землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України, уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статями 60, 62 ЗК України та статями 1, 88, 90 ВК України.

Так, згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів; для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим.

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

- для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів;

- для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів;

- для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів.

Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (далі - Порядок визначення), передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проєктом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з Мінприроди, Держводагенством і територіальними органами Держземагенствами. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 ВК України.

Згідно з пункту 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, у тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50, 54 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц, провадження № 14-76цс18; від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, провадження № 14-95цс18; від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц, провадження № 14-71цс18; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, провадження № 14-452цс18.

Виходячи з викладеного, оскільки встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0115 накладається безпосередньо на водний об`єкт, малу річку балка Кам`яна та її прибережну захисну смугу, дана земельна ділянка відноситься до земель водного фонду в силу закону, незалежно від наявності відповідної землевпорядної документації.

За змістом ст. ст. 85, 88 ВК України, ст. ст. 59, 61, 84 ЗК України, землі водного фонду (окрім земельних ділянок з розташованими на них замкненими природними водоймами площею до 3 га) та земельні ділянки прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування для спеціально визначених цілей. Відтак, передача спірної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 суперечить вимогам закону.

Розташування спірної земельної ділянки у межах земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, крім випадків, передбачених ч. 2 ст.59 ЗК України, отже зайняття земельної ділянки з порушенням ЗК України та ВК України (відповідно до висновків ВП ВС від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17) треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Виходячи з викладеного, прийнятий відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області наказ від 21 січня 2019 року № 308/0/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115 не ґрунтується на нормах закону, а тому має бути скасований.

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка була продана ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу № 120 від 07.02.2019 року.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В зв`язку з ненабуттям відповідачем ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку на момент укладення договору купівлі-продажу, вимога про визнання зазначеного договору недійсним також підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу про зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку у власність територіальної громади в особі Арбузинської селищної ради суд виходить з наступного.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Як вже зазначалось, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), пункт 97 постанови від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19)). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (абзац п`ятий пункту 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)).

Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року по справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19).

У цій справі прокурор заявив вимогу про зобов`язання кінцевого набувача ОСОБА_2 повернути спірну земельну ділянку у власність територіальної громади в особі Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, тобто негаторний позов, що є належним способом відновлення порушеного права власності на землі водного фонду та дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Стосовно обгрунтованості прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді, суд зазначає наступне.

Представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача відповідно до ст. 56 ЦПК України.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду та розташована на території Арбузинської селищної територіальної громади за межами населеного пункту.

Як визначалось ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (ч. 5 ст. 122 ЗК України, в редакції, чинній на час прийняття наказу про передачу земельної ділянки).

Із зазначеного випливає, що на час прийняття наказу від 21.01.2019 № 308/0/14-19-СГ законодавцем було розмежовано повноваження органів державної влади з питань розпорядження земельними ділянками державної форми власності, при цьому ГУ Держгеокадастру в області належали повноваження із розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, а до компетенції облдержадміністрацій належали функції із передачі у власність та користування інших державних земель, зокрема земель водного фонду.

Так, як більша частина земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115 відноситься до земель водного фонду державної форми власності, оскільки знаходиться під водним об`єктом за межами населеного пункту, то право розпоряджатися цією землею, за приписами ч. 5 ст. 122 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), належало до компетенції Миколаївської обласної державної адміністрації.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗК України у діючій редакції (зміни, внесені згідно із Законом № 1423-IX від 28.04.2021 року), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, у тому числі, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Пунктом 58 Закону України № 1423-IX від 28.04.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності з 27.05.2021 року, доповнено розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України пунктом 24, яким передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до цього пункту, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Тобто, з 27.05.2021 року землі водного фонду за межами населених пунктів перейшли у комунальну власність та право розпорядження ними перейшло до повноважень відповідних сільських, селищних, міських рад.

Оскільки на час набуття чинності змінами у Перехідні положення Земельного кодексу України спірна земельна ділянка була передана у приватну власність, в силу чого речове право на неї за державою не було зареєстровано, то фактичним її розпорядником, повернути якому належить землю, є відповідна територіальна громада в особі Арбузинської селищної ради.

За такого, Арбузинська селищна рада має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель водного фонду. Однак, селищною радою, за наявного порушення інтересів держави, жодних заходів щодо визнання незаконним та скасування наказу, повернення земельної ділянки у комунальну власність не вжито.

Верховний Суд у постановах від 09.06.2021 року у справі № 920/839/20 та від 26.05.2021 року у справі № 926/14/19 висловив позицію, за якою у разі свідчення попереднього листування прокурора з уповноваженим органом про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то, у такому випадку, наявні підстави для представництва передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Сам факт незвернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави (у даному випадку) свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

У такому випадку несвоєчасне вжиття органами, уповноваженими на захист прав Українського народу, як власника земель в межах території держави, призводить до триваючих порушень вимог закону, а органи прокуратури, в свою чергу, є єдиним органом в державі, який спроможний вжити вичерпних заходів представницького характеру з метою захисту порушених інтересів держави, обравши при цьому один із способів захисту.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18 та Верховним Судом у постанові від 26.07.2018 року у справі № 926/1111/15.

Верховним судом України, зокрема у постановах від 16.12.2015 року (справа № 6-2510ц15), від 05.10.2016 року (справа № 916/2129/15), від 29.06.2016 року (справа № 6-1376ц16), зазначалось, що підставою для представництва інтересів держави прокурором визнано захист «суспільного», «публічного» інтересу, яким є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання.

При цьому, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає (правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-157ц16 від 29.06.2016).

Відповідно до ст. 13 Конституції України, преамбули Водного кодексу України, ст. 324 Цивільного кодексу України, водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу та його національним надбанням, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Незаконне надання у власність земельної ділянки водного фонду фактично з частиною водного об`єкту загальнодержавного значення - балка Кам`яна, порушує виключне право власності Українського народу як на земельні, так і на водні ресурси. В цьому контексті важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на водні об`єкти та земельні ділянки в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 13, 19 Конституції України).

На повідомлення прокурора про імовірне порушення законодавства під час передачі у власність громадян, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115 в зв`язку із накладенням на водний об`єкт малу річку Балка Камі`яна та наявність підстав для представництва держави у суді від 17.06.2021 року № 54/1-1774 вих-21 (а.с. 61-62) Арбузинська селищна рада листом від 29.06.2021 року № 1699 (а.с. 63) повідомила, що не зверталася до суду з вимогою щодо скасування відповідних наказів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Листом від 12.07.2021 року № 1699 (а.с. 64) селищна рада повідомила, що запитувані земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером :06:000:0115, розташовані в безпосередній близькості балки Кам`яної, правої притоки р. Арбузинка басейн річки Південний Буг. У зв`язку з відсутністю фінансування просить вжити заходи представницького характеру.

Згідно листа Миколаївської обласної державної адміністрації від 10.06.2021 року № 05-67/2396/5-21 (а.с. 27-28), інформація про видання Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області наказу від 21.01.2019 року № 308/0/14-19-СГ, на підставі якого земельну ділянку площею 1,9100 га з кадастровим номером :06:000:0115, розташовану в межах території Арбузинської селищної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, передано у приватну власність ОСОБА_1 до облдержадміністрації не надходила. Облдержадміністрацією позов щодо скаування зазначеного наказу та повернення земельної ділянки не пред`являвся. На даний час сума видатків, доведених у 2021 році на утримання облдержадміністрації не озволяє здійснити видатки на сплату судового збору для звернення до суду з даним позовом. Проти пред`явлення позову прокурором не заперечує.

Отже, оскільки уповноваженим суб`єктом - Арбузинською селищною радою - не вжито заходів щодо повернення незаконно переданої земельної ділянки з земель водного фонду, суд вважає обгрунтованим представництво інтересів держави органами прокуратури.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При зверненні до суду з позовом Миколаївською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 6810,00 грн. Оскільки позов задоволено, згідно положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Арбузинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельну ділянку, задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 21 січня 2019 року № 308/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9100 га, в тому числі пасовищ площею 1,9100 га, з кадастровим номером :06:000:0115 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Арбузинської селищної ради (Арбузинська ОТГ) Арбузинського району Миколаївської області.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 120 від 07.02.2019 року земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0115 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203), укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) повернути у власність територіальної громади в особі Арбузинської селищної ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04376653, місцезнаходження юридичної особи: Миколаївська обл., Первомайський р-н, селище міського типу Арбузинка, пл.Центральна, буд. 18) земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0115 площею 1,9100 га, розташовану в межах Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39825404, місцезнаходження юридичної особи: Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр.-т Миру, буд. 34) на користь Миколаївської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 02910048, місцезнаходження юридичної особи: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул.Спаська, буд. 28) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 02910048, місцезнаходження юридичної особи: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул.Спаська, буд. 28) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 02910048, місцезнаходження юридичної особи: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул.Спаська, буд. 28) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова