ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3006/21 Номер провадження 22-ц/814/210/22Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Ряднині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року (повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Лубенська міська рада Полтавської області про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

В обґрунтування заяви зазначено, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та вони проживали разом з 1985 року по 2000 рік в с. Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області.

У 2000 році вони добровільно розділили спільне сумісне майно і ОСОБА_2 стала проживати окремо у м. Лубни, де вона придбала квартиру.

23 травня 2001 року шлюб між ними розірвано, ОСОБА_2 14 лютого 2009 року знялась з реєстрації місця проживання в с. Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області.

Приблизно у 2011-2012 роках ОСОБА_2 виїхала за кордон, ймовірно до США.

Наразі стало питання про відчуження половини будинку у с. Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області, який був придбаний у шлюбі, у зв`язку з фінансовими труднощами на його утримання. Проте нотаріусом відмовлено у його відчуженні не зважаючи на те, що вони добровільно розподілили майно ще у 2000 році.

На цей момент жодних відомостей про ОСОБА_2 немає та її місце знаходження невідоме.

У зв`язку з вищевказаним, заявник прохав визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Хорол Полтавської області безвісно відсутньою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Лубенська міська рада Полтавської області про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою відмовлено.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що за умов ненадання суду належних доказів відсутності особи в місці постійного проживання протягом встановленого законом строку правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року не погодився заявник та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року та постановити в апеляційному порядку нове рішення, яким задовольнити його заяву про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального права.

На думку заявника, ним було доведено підстави для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою, натомість суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, його достатньо не аргументував та досить формально підійшов до вирішення даної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Щодо явки та позиції учасників справи у суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали та прохали їх задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення заявника та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2001 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 січня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Вищебулатецької сільської ради взамін втраченого свідоцтва про право власності від 04 листопада 2000 року на підставі рішення від 20 листопада 2007 року, вбачається, що власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а.с.49-52).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від 07 липня 2021 року вбачається, що колишня дружина заявника ОСОБА_2 , 1964 року народження, знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 лютого 2009 року, але фактично не проживала за вказаною адресою з 2000 року. Місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме. За вказаною адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_1 - власник домоволодіння і ОСОБА_4 - дружина власника домоволодіння (а.с.10).

Відповідно до повідомлення Лубенського районного відділу ГУНП в Полтавській області від 29 червня 2021 року №8827/115/117-2021 проводяться розшукові заходи по встановленню місця знаходження ОСОБА_2 (а.с.11).

З довідки виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 07 липня 2021 року №14-18/5/797-б вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 лютого 2009 року (а.с.12).

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).

Вищевказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховним Судом від 27 травня 2020 року у справі № 522/24973/16-ц.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 33 Конституції України передбачено: кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» законодавчо закріплені визначення наступних понять: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником вказано про факт переїзду ОСОБА_2 на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. Дану інформацію підтвердили і свідки, які були допитані під час судового засідання у суді першої інстанції.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до статті 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_2 не є безумовною підставою для визнання її безвісно відсутньою.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що сам по собі факт не підтримання зв`язку заявником з ОСОБА_2 після розірвання шлюбу протягом тривалого часу та фактична відсутність у заявника відомостей про її місце перебування не є безумовною підставою для визнання особи безвісно відсутньою, як і виїзд особи на територію іншої країни.

Отже, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого оскаржуваного судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновком суду попередньої інстанцій щодо установлення обставин справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, постановив судове рішення, яке відповідає закону, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко