14 лютого 2022 року м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
судді Єрмічової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Турченяк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання їх дітей: ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , мотивуючи вимоги тим, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку кошти на їх утримання не надає, хоча є працездатним та матеріально забезпеченим. Просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (а.с. 22), подала до суду заяву в якій позов підтримує, просить провести розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 27).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки про виклик у суд, зокрема, на 14 лютого 2022 року (а.с. 24), не повідомив суд про причини неявки, тому, з урахуванням вимог, передбачених ч. 3 ст. 131 ЦПК України, не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
За таких підстав відповідач ОСОБА_2 вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
З урахуванням вимог, передбачених ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання.
Враховуючи заяву позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 листопада 1992 року в Кузьминецькій сільській раді народних депутатів Барського району Вінницької області, актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , видано 07 листопада 1992 року Кузьминецькою сільською радою народних депутатів Барського району Вінницької області (а.с. 4).
Сторони є батьками ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , видано 05 березня 2007 року виконавчим комітетом Кузьминецької сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 5), ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , видано 19 серпня 2008 року Кузьминецькою сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 6), ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , видано 20 лютого 2012 року Кузьминецькою сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 7).
Відповідно до довідки № 391, видано Кузьминецьким старостинським округом Барської сільської ради Вінницької області від 04 жовтня 2021 року, діти ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 знаходяться на утриманні позивача ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Ненадання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини є підставою для задоволення позову.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що аліменти на користь позивача на утримання дітей слід визначити в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи їх стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 28 грудня 2021 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
А тому, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.
На підставі ст. 141, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, частин 1-3 ст. 183, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, пунктів 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", керуючись статтями 12, 13, 81, 89, ч. 1 ст. 133, ч. 6 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280, ст. 281, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, частинами 1-3 ст. 259, статями 263-265, частинами 3-5, 7, 8 ст. 268, частинами 5, 6 ст. 272, ч. 1 ст. 280, статтями 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.
Стягувати на користь ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Стайки Кагарлицького району Київської області, з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Кузьминці Барського Вінницької області, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кузьминці Барського району Вінницької області, ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кузьминці Барського району Вінницької області, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кузьминці Барського району Вінницької області, в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 28 грудня 2021 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908 (дев`ятсот вісім) грн.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_5 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_6 ).
Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.
Суддя В. В. Єрмічова