21.02.2022 227/529/22
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21 лютого 2022 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, про видачу судового наказу про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, -

в с т а н о в и в:

18 лютого 2022 року представник заявника адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі 5911,78 грн.

Вивчивши матеріали цивільної справи наказного провадження, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено можливість видачі судового наказу, у разі заявлення вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Статтею 94 КЗпП України та статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено тлумачення заробітної плати, як винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Структуру заробітної плати визначено в статті 2 Закону України «Про оплату праці». Так, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці», структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13 січня 2004 року затверджено Інструкцію зі статистики заробітної плати, згідно п. 3.9 якої встановлено, що суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні не входять до фонду оплати праці.

Отже, стягувачем заявлено вимогу про компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, яка до Фонду оплати праці не входить, як і не входить до переліку вимог, за якими може бути видано судовий наказ відповідно до ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу заявнику слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, у видачі судового наказу про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області В.М. Любчик