Провадження № 2/727/661/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

14 лютого 2022 року, суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Танасійчук Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно позовних вимог, позивач просить суд скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 162,70 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

14.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Вказує, що вона, починаючи з 2000 року для здійснення господарської діяльності орендує у ФОП ОСОБА_3 приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_2 . Згодом ОСОБА_3 запропонувала їй на орендованих нею та ОСОБА_4 земельних ділянках встановити стаціонарну малу архітектурну форму. Земельні ділянки, на яких нею було встановлено стаціонарну малу архітектурну форму перебували в орендованому користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вона, у встановленому чинним законодавством порядку встановила та використовувала стаціонарну малу архітектурну форму, яка розташована на замельних ділянках за адресою АДРЕСА_3 - АДРЕСА_2 площею 0,0041 га та за адресою АДРЕСА_3 - АДРЕСА_1 площею 0,0056 га в м. Чернівцях, а її використання в підприємницькій діяльності є її законним інтересом. Враховуючи законність встановлення та користування стаціонарною малою архітектурною формою, а також законність користування земельними ділянками, у 2020 році вона мала намір подати до Чернівецької міської ради заяву про передачу їй в оренду земельних ділянок за адресою АДРЕСА_3 - АДРЕСА_2 площею 0,0041 га та за адресою АДРЕСА_3 - АДРЕСА_1 площею 0,0056 га. Проте їй повідомили, що договори оренди на вказані земельні ділянки укладені з відповідачкою ОСОБА_2 . Крім того, вона дізналася, що 03.10.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, зареєстрований в реєстрі за №1002, предметом якого є нежитлова будівля літ. А загальною площею 43,90 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому вона дізналася, що відповідач ОСОБА_2 здійснила перереєстрацію свого права власності на нежитлову будівлю та збільшила її площу до 162.70 кв.м. Крім того, їй стало відомо з офіційного сайту Чернівецької міської ради, що рішенням Чернівецької міської ради від 28.09.2021 року за №461 "Про розгляд звернення ОСОБА_2 щодо надання в оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 " вирішено погодити технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 . Вважає, що наслідком здійснення відповідачем незаконної реєстрації права власності на нежитлову буділю літ."А" площею 162,70 кв.м. на АДРЕСА_1 , шляхом приєднання до власної будівлі площею 43,90 кв.м. стаціонарної малої архітектурної форми, власником якої є ОСОБА_1 та прийняття рішення міською радою про передачу відповідачу в оренду земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфаструктури є реальні підстави вважати, що стаціонарна мала архітектурна форма, яка встановлена нею, буде знесена шляхом її демонтажу або відчужена третім особам.

Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літери «А», площею 162,70 кв.м. на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 28218482, заборонити вчиняти дії щодо знесення стаціонарної малої архітектурної форми за адресою АДРЕСА_4 .

Дослідивши наявні письмові матеріали, суд вважає, що вимоги позивача про забезпечення позову підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1,2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього; заборони вчиняти певні дії,забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем майна та вважає за необхідне частково забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії направлені на відчуження нежитлову будівлю літери «А» площею 162,70 кв.м. на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,номер запису про право власності 28218482.

Застосування саме такого заходу забезпечення позову належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім цього, даний вид забезпечення позову, на думку суду, є співмірним заявленим позовним вимогам.

У частині вимог про накладення арешту на майно суд відмовляє, виходячи з роз`яснень, наведених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до яких вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зокрема, суд враховує положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод, які гарантують принцип непорушності права власності.

Тому, суд вважає, що накладення арешту на майно є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності не спростовано в належному порядку, він має право, володіти та користуватись своїм майном та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

Накладення судом заборони відчуження майна, що перебуває у власності ОСОБА_2 , в повній мірі може забезпечити виконання рішення суду та не призведе до порушення прав та інтересів інших осіб.

Що стосується заяви про забезпечення позову , шляхом заборони вчиняти дії щодо знесення малої архітектурної форми, суд зазначає наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що предметом і підставою позову є скасування рішення про державну реєстрацію нежитлової будівлі літ. А. заг. площею 162.7 кв.м , що знаходиться по АДРЕСА_1 .

З наведеного слідує, що стаціонарні малі архітектурні форми не являються предметом спору у даній справі.

В цій частині судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено причинного зв`язку і реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Таким чином , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, в частині заборони вчиняти дії щодо знесення стаціонарної малої архітектурної форми , зв`язку з відсутністю правових підстав для вжиття таких заходів.

Часткове задоволення даної заяви, на думку суду, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нежитлової будівлі літери «А» площею 162,70 кв.м. на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,номер запису про право власності 28218482, не забороняючи при цьому у праві користування та володіння ними.

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Копію ухвали направити Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівцях - для виконання, а учасникам справи - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Танасійчук Н.М.