Єдиний унікальний номер 341/9/21
Номер провадження 2/341/76/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Гаполяка Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача

Представник Єрмолов Є.М. в інтересах довірителя АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором від 19 серпня 2019 року в розмірі 365 054 грн. 82 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою, за якою йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 320 000 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 350 000 грн.

Договір між сторонами укладено у порядку частини 1 статті 634 ЦК України шляхом приєднання. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та банком Кредитний договір. Відповідач зобов`язався погашати кредит в термін, встановлений умовами Кредитного договору. Відповідач своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту, згідно умов кредитного договору не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 365 054 грн. 47 коп.

В судове засідання КБ «Приватбанк» представника не скерував, належно повідомлявся про час та місце розгляду справи повідомлений представник ОСОБА_2 (а.с. 179, 231). Представник ОСОБА_3 одночасно з поданням позовної заяви скерував клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представником відповідача адвокатом Щадей Н.В. скеровано відзив на позов, яким представник позов заперечила. Заперечуючи позов, представник покликалась на те, що 26 вересня 2018 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт.

В подальшому, 19 серпня 2019 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено новий Кредитний договір ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт.

Цього ж дня, з кредитного рахунку відкритого за Кредитним договором від 19 серпня 2019 року банком списано 315 967 грн. 90 коп. кредитних коштів за рахунок яких погашено кредит за попереднім Кредитним договором, доручення на що відповідач банку не давав.

Натомість, за період з 19 серпня 2019 року відповідачем використано кредитних коштів в розмірі 46 946 грн. 62 коп. погашено кредиту на суму 21 968 грн. 86 коп. Інші списання з кредитного рахунку відсотки, комісія за використання картки.

Вважає, що банком по суті висунуті вимоги про стягнення заборгованості за двома Кредитними договорами, що не вкладається в межі вимог про затягнення заборгованості за договором від 19 серпня 2019 року. Відповідно, просить в позові відмовити повністю.

Відповідач, його представник адвокат Щадей Н.В. в судове засідання не з`явився. Представником скеровано заяву про розгляд справи у її та відповідача відсутності.

2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19 серпня 2019 року між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір у спосіб приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 15).

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 подано заявку на встановлення кредитного ліміту по картці 320 000 грн. (а.с. 16).

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 подано заявку на встановлення кредитного ліміту по картці 330 000 грн. (а.с. 16).

10 вересня 2019 року ОСОБА_1 подано заявку на встановлення кредитного ліміту по картці 340 000 грн. (а.с. 17).

20 вересня 2019 року ОСОБА_1 подано заявку на встановлення кредитного ліміту по картці 350 000 грн. (а.с. 17).

Бажані кредитні ліміти погоджені банком 19 серпня 2019 року, 28 серпня 2019 року, 10 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року відповідно (а.с. 13).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір за яким надано наступні кредитні картки: 26 вересня 2018 року № НОМЕР_1 та 19 серпня 2019 року № НОМЕР_2 (а.с. 14).

Відповідно до виписки за договором станом на 16 листопада 2020 року по позичальнику ОСОБА_1 , 19 серпня 2019 року по картці № НОМЕР_3 проведено операції списання та зарахування 315 864 грн. 90 коп. Списання 5 881 грн. 44 коп. (а.с. 9).

Відповідно до виписки за договором станом на 16 листопада 2020 року по позичальнику ОСОБА_1 перші операції по карті № НОМЕР_2 проведені позичальником 20 серпня 2019 року у спосіб зняття готівки в розмірі 4 000 грн. після вчинення зазначених операцій, розмір заборгованості по картці становив 319 984 грн. 90 коп. (а.с. 9).

З розрахунку заборгованості за Договором від 19 серпня 2019 року, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 , станом на день укладення договору 19 серпня 2019 року витрати кредитних коштів становили 315 864 грн. 90 коп. (а.с. 7)

З 20 серпня 2019 року відповідачем використано кредитних коштів в розмірі 46 946 грн. 62 коп. погашено кредиту на суму 21 968 грн. 86 коп. Окрім отримання відповідачем коштів, як кредитних, за рахунок кредитного ліміту банком здіснювалось списання наступних сум, зокрема, списання відсотків за користування кредитним лімітом, щомісячна комісія за обслуговування картки, автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки (а.с. 9).

3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 1 статті 626, частини 1 статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 19 серпня 2019 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, таким чином, уклав із банком договір банківського обслуговування, за умовами якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Погоджено зміну ліміту.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 46 946 грн. 62 коп. та користування ними, повернення таких в розмірі 21 968 грн. 86 коп. підтверджується випискою з рахунку відповідача та визнається представником відповідача.

Доказів отримання ОСОБА_1 19 серпня 2019 року кредитних коштів в сумі 315 864 грн. 90 коп. в межах кредитного договору від 19 серпня 2019 року позивачем не надано, відповідно судом не здобуто.

Зазначена сума - 315 864 грн. 90 коп. є сумою нарахованої банком заборгованості за попереднім кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк». Доказів наявності доручення ОСОБА_1 банку чи погодження використання кредитних коштів за кредитним договором від 19 серпня 2019 року для погашення заборгованості за переднім кредитним договором судом не здобуто.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У анкеті-заяві позичальника від 19 серпня 2019 року списання відсотків за користування кредитним лімітом, автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки, списання відсотків за користування кредитним лімітом, щомісячна комісія за обслуговування картки, за рахунок чого банком сформовано тіло кредиту - не зазначені.

Обґрунтовуючи право вимоги у вказаній частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач посилався на заяву позичальника, витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємних частин спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, розміщені на сайті позивача Умови та Правила належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково в межах визначеної суми заборгованості 24 977 грн. 76 копійок, що є різницею між отриманими ОСОБА_1 кредитниим коштами в розмірі 46 946 грн. 62 коп. та повернутими в розмірі 21 968 грн. 86 коп.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» при поданні позовної заяви сплачено судовий збір за ставками встановленими для юридичних осіб враховуючи ціна позову. Враховуючи часткове задоволення позову, на відповідача слід покласти такий пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути в базовому мінімальному розмірі за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою за ставками 2021 року 2 270 грн.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259, частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись статями 15, 16, 526, 582, 610-612, 651, 653, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статями 12, 13, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1

- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 24 977 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 76 копійок заборгованості за Кредитним договором від 19 серпня 2019 року, укладеному між сторонами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень сплаченого судового збору.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач АТ КБ «Приват Банк», місце знаходження за адресою: вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме суду місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 21 лютого 2022 року.

СуддяТарас ГАПОЛЯК