УХВАЛА

18 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 463/10680/19

провадження № 61-2356ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 12 076,34 грн заборгованості в порядку регресу за оплату послуг з теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року, 480,3 грн інфляційних втрат, 77,07 грн три відсотка річних, а всього - 14 233,71 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року в складі судді Грицка Р. Р. позов задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість в порядку регресу за оплату послуг з теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 за період часу з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року з ОСОБА_3 в розмірі 4211,24 грн та з ОСОБА_1 у розмірі 4211,24 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в складі колегії суддів Крайник Н. П., Ваньківського О. М., Мельничук О. Я. рішення Личаківського районного суду міста Львова від 11 лютого 2021 року змінено, стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 4550,7 грн за оплату послуг з теплопостачання за період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року, а з ОСОБА_1 3498,99 грн за період з 01 червня 2016 року по 31 березня 2017 року. В іншій частині рішення залишено без змін.

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у справі № 463/10680/19 є стягнення 14 233,71 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук