_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1278/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Салтан Л.В.,

при секретарі Громико В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовною заявою Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, про виселення з жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року позивач ДУ «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, кімнати № НОМЕР_1 приміщення спального корпусу Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Одеса, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідача із заначеного приміщення, посилаючись на те, що з 11.08.2011 року відповідач набув право користування жилим приміщенням в Пункті тимчасового розміщення біженців у м. Одеса, якому кожні шість місяців продовжувався термін проживання, а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 від 10.06.2020року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради. При розміщенні в пункті, відповідачем було підписано зобов`язання особи, яка розміщується в пункті, щодо виселення з пункту у прийняття щодо неї рішення про втрату права користування жилим приміщенням особою, яка розміщена в пункті тимчасового розміщення біженців. 07.07.2021 року відповідач в черговий раз звернувся до Головного управління державної міграційної служби в Одеській областііз відповідною заявою про продовження свого терміну перебування в пункті, яку було розглянуто на соціально-побутової комісії в управлінні з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області. За результатами розгляду заяви на соціально-побутовій комісії було встановлено, що відповідач є адаптованою особою в українському суспільстві, що підтверджується довгостроковим перебуванням на території України (з 2009 року); перебуває в пункті з 01.08.2011 року, тобто більш ніж 10 років, що значно перевищує строк подібного розміщення, з травня 2015 року іноземець документований посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, вільно володіє російською мовою та розуміє українську мову, прийнято рішення не продовжувати строк перебування та про доцільність проведення процедури виселення. Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом ГУ ДМС України в Одеській області від 22.07.2021 року №5100.5.1/22203-21 щодо не продовження відповідачу строку перебування в пункті.

Представник позивача ДУ «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що виселення у цей час з довготривалого місця проживання значно ускладнить його життєву ситуацію, оскільки він офіційно не працевлаштований, фінансовий дохід відсутній, про що він зазначив у зверненні за продовженням строку проживання.

Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби в Одеській області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, щоособа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з 2009 року.

З 11.08.2011 р. ОСОБА_1 набув право користування жилим приміщенням в Пункті тимчасового розміщення біженців у м. Одесі, а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 10.06.20 Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

Відповідачу кожні шість місяців продовжувався строк перебування у ДУ «ПТРБ у м. Одеса», зокрема в 2021 р. наказом ГУ ДМС в Одеській області від 14.01.21 № 2 ОСОБА_1 відповідно до направлення № 05 від 12.01.2021 строку перебування продовжено до 30.07.21.

На підставі рішення ДМС України від 05.03.2015 № 150-15 ОСОБА_1 документований посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту.

07.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до ДУ «ПТРБ у м. Одеса» із заявою про продовження строку перебування в пункті, яку розглянуто на соціально-побутовій комісії від 07.07.2021 року та встановлено, що особа є адаптованою в українському суспільстві, що підтверджується довгостроковим перебуванням на території України (з 2009 р.); перебуває в пункті з 01.08.2011, тобто більше ніж 10 років, що значно перевищує строк подібного розміщення; з травня 2015 р. документований посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, вільно володіє російською мовою.

За результатами розгляду заяви ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення не продовжувати строк перебування та про доцільність проведення процедури виселення, про що директора ДП «ПТРБ у м. Одеса» повідомлено листом від 22.07.21 № 5100.5.1/22203-21.

Повідомленням про втрату права користування жилим приміщенням в пункті тимчасового розміщення біженців № 8 від 30.07.21 до відома ОСОБА_1 доведено про втрату ним права користування жилим приміщенням.

За наявності підстави, передбаченої п. 50 розділу ІІІ Положення № 503 та в порядку п. п. 51, 52 розділу ІІІ цього Положення, директором ДУ «ПТРБ у м. Одеса» прийнято рішення про втрату права користування жилим приміщенням позивача в пункті тимчасового розміщення, про що оформлено відповідний наказ № 6-з від 30.07.2021, вручено письмове повідомлення позивачу про втрату права користування жилим приміщенням від 30.07.21 № 8 із внесенням відповідних відомостей до журналу реєстрації видачі повідомлень про втрату права користування жилим приміщенням в пункті тимчасового розміщення біженців.

Відповідно до положень п. 27 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

ДУ «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» орендує жиле приміщення спального корпусу, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору оренди майнового комплексу від 21.11.2011 (в редакції від 20.02.20).

Відповідно до ст. 132-1 ЖК УРСР жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний дохід недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення.

Отже, на підставі зазначеної норми орендоване ДО «ПТРБ у м. Одеса» приміщення прирівнюється до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання, які також надаються особами, яких визнано біженцями чи особами, які потребують додаткового захисту,в порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженого постановою КМУ від 31.03.2004 № 422.

Відповідно до частини восьмої статті 29 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» з метою організації тимчасового розміщення осіб, які подали заяви про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцями чи особами, які потребують додаткового захисту, та яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, у пунктах тимчасового розміщення біженців, постановою МВС України від 14.06.2018 № 503 затверджено Положення про пункти тимчасового розміщення біженців.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІ Положення № 503 основними завданнями пунктів є:

забезпечення тимчасового розміщення строком до шести місяців осіб, які подали заяви про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцями чи особами, які потребують додаткового захисту, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту (далі - особи, які розміщені в пункті);

створення належних умов для проживання осіб, які розміщені в пункті, забезпечення їх необхідною первинною медичною допомогою, харчуванням тощо;

сприяння та створення умов для реалізації особами, які розміщені в пункті, прав і свобод, передбачених законодавством.

Строк перебування в пункті може бути продовжений на період існування обставин та у порядку, передбаченому пунктами 17-20 розділу ІІІ цього Положення.

Згідно з п. 17 Положення № 503 строк перебування в пункті осіб, які подали заяви про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцями чи особами, які потребують додаткового захисту, та яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, може бути продовжено територіальним органом щоразу не більш як на шість місяців на підставі заяви особи, яка розміщена в пункті, якщо під час перебування у пункті вона не змогла самостійно забезпечити себе іншим житлом.

До заяви особи, розміщеної в пункті, про продовження строку перебування в пункті вносяться відомості про осіб, інформація про яких внесена до заяви-анкети цієї особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які розміщені в пункті разом з цією особою.

Відповідно до п. 18 Положення № 503 продовження строку перебування особам, які розміщені у пункті, територіальний орган погоджує з відповідним структурним підрозділом ДМС.

Згідно з п. 19 Положення № 503 про продовження строку перебування особи, яка розміщена в пункті, а також осіб, інформація про яких внесена до заяви-анкети цієї особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які розміщені в пункті разом з цією особою, територіальний орган не менше ніж за дві доби до закінчення встановленого строку перебування особи в пункті повідомляє пункт листом шляхом використання засобів факсимільного або електронного зв`язку.

Згідно з п. 20 Положення № 503 на підставі листа територіального органу про продовження строку перебування особи, яка розміщена в пункті, а також осіб, інформація про яких внесена до заяви-анкети цієї особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які розміщені в пункті разом з цією особою, щодо кожної такої особи видається наказ пункту про продовження строку перебування розміщеної в пункті особи на строк, визначений територіальним органом.

Відповідно до п. 50 Положення № 503 особи, які розміщені в пункті, можуть втратити право користування жилим приміщенням, наданим їм в пункті. Рішення про втрату права користування жилим приміщенням особою, яка розміщена в пункті, приймається директором пункту або особою, яка виконує його обов`язки, якщо: особа відмовилась від проживання в пункті; особі надано або нею придбано інше жиле приміщення; територіальний орган письмово повідомив пункт про непродовження особі строку перебування в пункті, припинення або призупинення розгляду заяви особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, прийняття щодо особи рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке особа не оскаржила в установленому законодавством порядку; особа вчинила злочин і вирок щодо неї у кримінальному проваджені набрав законної сили; особа систематично порушує правила перебування в пункті (вчинила три або більше порушень, передбачених пунктом 37 цього розділу); особі не поновлено право користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 52 Положення № 503 рішення про втрату права користування жилим приміщенням особою, яка розміщена в пункті, та припинення забезпечення її продуктами харчування оформлюються наказом пункту.

Про призупинення права користування жилим приміщенням особі, яка розміщена в пункті, його поновлення та втрату адміністрація пункту письмово повідомляє територіальний орган.

Відповідно до п. 53 Положення № 503 у разі прийняття рішення про втрату права користування жилим приміщенням особою, яка розміщена в пункті, зазначеній особі або її законному представнику під підпис пункт видає письмове повідомлення про втрату права користування жилим приміщенням в пункті тимчасового розміщення біженців із зазначенням підстав для прийняття такого рішення, про що вносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі повідомлень про втрату права користування жилим приміщенням в пункті тимчасового розміщення біженців.

Таким чином, за наявності підстави, передбаченої п. 50 розділу ІІІ Положення № 503 та в порядку п. п. 51, 52 розділу ІІІ цього Положення, директором ДУ «ПТРБ у м. Одеса» прийнято рішення про втрату права користування жилим приміщенням позивача в пункті тимчасового розміщення, про що оформлено відповідний наказ № 6-з від 30.07.2021, вручено письмове повідомлення позивачу про втрату права користування жилим приміщенням від 30.07.21 № 8 із внесенням відповідних відомостей до журналу реєстрації видачі повідомлень про втрату права користування жилим приміщенням в пункті тимчасового розміщення біженців, про що письмово повідомлено листом ГУ ДМС в Одеській області від 30.07.21 № 5177.3/129-21.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням про втрату користування жилим приміщенням, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду до Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» про визнання неправомірним та скасувати наказ по ПТРБ № 6-з від 30.07.21 про втрату ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання продовжити позивачу строк перебування в ДУ «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса», третя особа - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області, про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

На цей час, термін перебування в пункті відповідача сплив та в супереч вимогам пункту 53 розділу III Положення, відповідач добровільно не висилився, займає жиле приміщення та продовжує проживати у кімнаті НОМЕР_1 спального корпусу, хоча попереджався адміністрацією пункту про необхідність добровільного виселення зі спального корпусу Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Одеса у встановлені строки.

Відповідно до статті 132-2 Житлового кодексу Української PCP однією з підстав для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання в контексті спірного питання є: порушення громадянином правил користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання та інші підстави, встановлені законом.

Відповідно до статті 116 Житлового кодексу Української PCP осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, до інших підстав, встановлених законом необхідно віднести положення статті 116 Житлового кодексу Української PCP, а також порядок, передбачений пунктами 17-20, 50, 51 розділу III Положення про пункти тимчасового розміщення біженців, затвердженого наказом МВС України від 14.06.2018 року №503, Положення про Державну установу «Пункт тимчасового розміщення біженців у м.Одеса».

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України,правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК Українипередбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статтей 386, 387 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставізаяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи наведене, факт проживання та реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позбавляє можливості надати право користування жилим приміщенням, яке займає відповідач, іншим особам, які не адаптовані в українському суспільстві та нагально його потребують, та які підпадають під дію Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Таким чином, відповідач не має права користування житловим приміщенням, кімната № НОМЕР_1 , спального корпусу Пункту тимчасового розміщення біженців у м.Одеса, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю наявної правової підстави щодо продовження строку перебування в пункті, тобто внаслідок відсутності направлення та погодження ГУДМС в Одеській області, проте продовжує користуватися житловим приміщенням.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням та її виселення є належним способом захисту порушених прав позивача.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку, що слід задовольнити позовну заяву, оскільки вона є обґрунтованою та такою, що відповідає закону.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2379 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 89, 263-265, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, про виселення з жилого приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, кімнати № НОМЕР_1 приміщення спального корпусу Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Одеса, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з житлового приміщення, кімнати № НОМЕР_1 приміщення спального корпусу Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Одеса, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса», , судовий збір у розмірі 2379 (дві тисячі триста сімсот дев`ять) грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Суддя Салтан Л. В.