Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р.

м. Київ

справа № 755/204/22

провадження № 2/755/870/22

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту нерухомого майна та просить зняти заборону відчуження з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , що перебуває в іпотеці ТОВ «Довіра та Гарантія» на підставі Договору іпотеки від 25 липня 2008 року, шляхом виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про обтяження, а саме: реєстраційний номер обтяження 7644631, зареєстрований 11 листопада 2014 року щодо нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 42,50 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача судовий збір.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 25.07.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 74/П/82/2008-840. В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки від 25 липня 2008 року, відповідно до умов якого виконання зобов`язання забезпечено іпотекою на квартиру АДРЕСА_1 . Однак відповідач не виконував зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 244 850,15 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 21.04.2020 року 6 332 054,06 грн. 21.04.2020 року між позивачем ТОВ «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КБ «Надра» укладено Договір №GL3N415722 про відступлення права вимоги, згідно якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги до позичальників та заставодавців (іпотекодавців), поручителів, на підставі чого позивач набув право вимоги за Кредитним договором № 74/П/82/2008-840 від 25.07.2008 року та Іпотечним договором від 25.07.2008 року, укладеними із ОСОБА_1 . Отже, позивач як Новий кредитор має намір скористатись правами кредитора та звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки. Однак, згідно з інформацією, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що 11.11.2014 року на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві про арешт нерухомого майна № 7644631 від 19.04.2013 року зареєстровано обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , що є обмеженням права позивача як кредитора та іпотекодержателя, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а третя особа - правом надання пояснень на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 25.07.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено Кредитним договір № 74/П/82/2008-840, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 98 785,45 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 1871 від 25.07.2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_2 , на придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою 14,49% річних за користування кредитом, на строк до 25.07.2028 року. (а.с. 14-17)

25.07.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М, реєстровий № 1874, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за Кредитним договором № 74/П/82/2008-840, укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем 25.07.2008 року, а також зобов`язань за цим Договором нерухоме майно, включаючи всі його чинні та майбутні поліпшення, переобладнання та реконструкції, а саме: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12-13)

Згідно п. 3.3.5, 5.1 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.

За даними Інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно та заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.12.2020 року, на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37685621 від 19.04.2013 року, державним реєстратором Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Лещук А.О. 11.11.2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 7644631 (спеціальний розділ). (а.с. 11)

21.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL3N415722, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., реєстровий № 615, за умовами якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору. (а.с. 8-9)

Згідно витягу з Додатку № 1 до Договору № GL3N415722 від 21.04.2020 року, до ТОВ «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Іпотечним договором від 25.07.2008 року, Кредитним договором № 74/П/82/2008-840 від 25.07.2008 року, із наявною кредитною заборгованістю на суму 3 867 842,23 грн. (а.с. 10)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У статті 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2018 року у справі № 6-13цс14, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

У статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 4 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є звільнення з-під арешту нерухомого майна та зняття заборони відчуження з нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , що перебуває в іпотеці позивача ТОВ «Довіра та Гарантія» на підставі Договору іпотеки від 25 липня 2008 року, шляхом виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про обтяження, а саме: реєстраційний номер запису про обтяження 7644631, зареєстрований 11 листопада 2014 року щодо нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 42,50 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на порушення вказаним забезпеченням прав позивача ТОВ «Довіра та Гарантія» як іпотекодержателя квартири, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення з-під арешту нерухомого майна та зняття заборони відчуження з нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , що перебуває в іпотеці позивача ТОВ «Довіра та Гарантія» на підставі Договору іпотеки від 25 липня 2008 року, та скасування запису про обтяження, реєстраційний номер запису про обтяження 7644631 (спеціальний розділ), зареєстрований 11 листопада 2014 року щодо нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 42,50 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , - оскільки вказане нерухоме майно на час накладення арешту від 19.04.2013 року перебувало під іпотекою ПАТ «КБ «Надра», правонаступником прав та обов`язків якого є позивач ТОВ «Довіра та Гарантія», тобто під забороною відчуження до виконання боржником/відповідачем ОСОБА_1 кредитних зобов`язань перед, передбачених Кредитним договором № 74/П/82/2008-840 від 25.07.2008 року, тому накладення арешту на таке майно є порушенням прав позивача-іпетокодержателя на переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно та зняти заборону відчуження з нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , що перебуває в іпотеці позивача ТОВ «Довіра та Гарантія» на підставі Договору іпотеки від 25 липня 2008 року, та скасувати запис про обтяження, реєстраційний номер запису про обтяження 7644631 (спеціальний розділ), зареєстрований 11.11.2014 року щодо нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 42,50 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 лютого 2022 року.

Суддя: В.І. Галаган