Провадження № 2/947/1310/22
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину,
06 грудня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від заробітної плати, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законодавством України, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки від суми додаткових витрат на навчання в ДП «Спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву «Чорноморець».
В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 02.04.2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказує, що рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 08 грудня 2014 року по справі шлюб між сторонами був розірваний, та з того часу дитина знаходилася на утриманні батька. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 15 квітня 2015 року було стягнуто з позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини моїх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законодавством України, починаючи з 10 березня 2015 року до повноліття дитини, які вона сплачувала до 1 вересня 2021 року.
Позивач стверджувала, що з 29 травня 2021 року син проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Після переїзду сина до матері його батько відмовився від стягнення з позивачки аліментів на утримання сина, однак, добровільно надавати грошові кошти позивачеві відмовляється. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг, навчання.
Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 13 грудня 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року дане клопотання було задоволено.
Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року вказане клопотання позивача було задоволено.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України
Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 03 вересня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 .
В період вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 13, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 08 грудня 2014 року, справа № 240/797/14-ц, шлюб між ОСОБА_3 , 1978 року народження та ОСОБА_2 , 1983 року народження було розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Таврія-В» м. Одеса, на посаді касир торговельного залу з 03.02.2020 року по теперішній час (довідка № 224 від 04 листопада 2021 року видана за місцем вимоги).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 в період з лютого 2020 року по квітень 2021 року нарахована заробітна плата в розмірі 82 816,41 гривень, з яких за цей період сплачені аліменти у розмірі 29 261,12 гривень.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у зв`язку з чим повинен утримувати свого малолітнього сина.

При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» яким встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня 2833 гривень.

Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з урахування вищевказаного суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідача та неповнолітньої дитини.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення додаткових на навчання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки лікарів та довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернено увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Отже, участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів.

Дійсно, листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чорноморець» від 15.11.2021 року № 217 повідомляється, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно є гравцем ФК «Отрада», а всі витрати, пов`язані з участю Футболіста в змаганнях, у яких приймає участь ФК «Отрада», несе мати ОСОБА_5 самостійно.

Проте, позивачем не надано суду жодних належних доказів того, що позивачем здійснюються такі витрати, не надано квитанцій про оплату за навчання, будь яких інших витрат пов`язаних із навчанням, тощо.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною першою статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд приходить до висновку, що у задоволенні в частини позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання слід відмовити, оскільки вони не доведені належними та допустими доказами відповідно до вимог статей 12, 80 ЦПК України.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 992,40 гривень покласти на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Керуючись ст. 141, 180, 181, 182, 184,191,192 Сімейного Кодексу України. ст.ст. 76-81, 141, 264, 265, 430, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від заробітної плати, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законодавством України, починаючи з дня пред`явлення позову - 06.12.2021 року, до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В решті вимог у задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.