Cправа №539/636/21
Провадження№2/549/7/22

РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2022 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

за участю: секретаря судового засідання Бибик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ «Приватбанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

16 лютого 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15 листопада 2021 року на підставі розпорядження голови Лубенського міськрайонного суду від 03.11.2021 вказана заява передана до Чорнухинського районного суду для розгляду.

Позов обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 23.12.2010.

На підставі укладеного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 5 200,00 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 31.12.2020 має заборгованість в розмірі 22 442,16 грн, з яких: 3 989,69 грн - заборгованість за кредитом, 18 452,47 грн за відсотками за користуввання кредитом, 0,00 грн за комісією, 0,00 грн нарахована пеня.

Посилаючись на вказане просив стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17.11.2021 відкрито провадження у справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В поданій суду письмовій заяві представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 3,48).

Представник відповідача надав суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача і представника відповідача. Крім того, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в повному обсязі через сплив позовної давності (а.с.132).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно до статей 526,527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи 23.12.2010 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9).

Він погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він з ним ознайомлений та згоден (а.с.10-36).

На підставі заяви відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , на яку зараховано суму кредитного ліміту в розмірі 4 400 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний ліміт неодноразово змінювався: 23.12.2010 4 400,00 грн, 23.12.2010 0,00 грн, 21.01.2011 5 200,00 грн, 13.10.2011 3 990,00 грн, 07.11.2019 0,00 грн (а.с.8, 9, 5).

Відповідно до довідки АТ «КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 був підписаний договір №б/н за яким було надано кредитні карки: № НОМЕР_1 , дата відкриття - 23.12.2010, термін дії - 10/11; № НОМЕР_2 , дата відкриття - 10.06.2011, термін дії - 07/15 (а.с.9).

Банк свої зобов`язання за договором виконав і надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжні картки, а відповідач користувався ними та здійснював операції по зняттю-поверненню коштів (а.с.43-45).

Відповідач порушив умови кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів, внаслідок чого за розрахунком банка кредитна заборгованість станом на 31.12.2020 складає 22 442,16 грн, з яких: 3 989,69 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 18 452,47 грн за простроченими відсотками (а.с.4-6).

Разом з тим статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

За змістом правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, та постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/15-ц, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

З розрахунку заборгованості видно, що ОСОБА_1 грошових коштів на погашення заборгованості за наданим кредитом не сплачував.

Згідно з випискою за договором 01.09.2017 відбулось автоматичне погашення простроченої заборгованості в розмірі 1 268,17 грн, 13.06.2018 в розмірі 70 грн, тобто платежі були здійснені за ініціативою банку шляхом списання сум з інших карток.

Крім зазначеного, у розділі "Сплачено відсотків" останні відомості по сплаті відсотків датовані 08.05.2012 у розмірі 300 грн.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії останньої картки, виданої позивачу за кредитним договором відповідачу до липня 2015 року (а.с.9).

Докази, які підтверджують видачу іншої картки під час розгляду справи у суді не подавалися.

Таким чином, строк позовної давності слід обраховувати з 01.08.2015, що вказує на те, що він сплив 01.08.2018.

Проте, із вказаний позов ПАТ КБ «ПриватБанк», який датований21.01.2021, надійшов 16.02.2021, тобто із пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідача, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

При цьому необхідно зазначити, що в сила ч.1 ст.264 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням саме особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу, а не банком.

Крім того, при цьому не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) ПАТ «ПриватБанк» не змінювалися і на час укладення кредитного договору саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника.

У заяві позичальника від 23.12.2010 посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності відсутнє. Відсутній і окремий договір про збільшення строку давності.

Умови, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника відсутнє посилання на збільшення строку давності, а тому відсутні підстави вважати, що сторони збільшили позовну давність за вимогами про стягнення кредитної заборгованості до п`ятидесяти років.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Чорнухинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 22.02.2022.

Суддя С.І.Крєпкий