Справа № 456/4743/20 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/2992/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Саса С.С. від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2021 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги.

Вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що не містить належних і достатніх мотивів та є формальним через неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки. Вважає повністю безпідставним і формальним висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем розміру завданої матеріальної шкоди, оскільки такий спростовується фактичними обставинами, які підтверджені належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи (рахунок, акт виконаних робіт, товарні чеки) містять детальний і обґрунтований розрахунок переліку виконаних робіт і придбаних автозапчастин для проведення відновлювального ремонту пошкодженого мого автомобіля марки «Skoda Octavia». д.н.з. НОМЕР_1 на суму 78520 грн., що з урахуванням завданих внаслідок ДТГІ пошкоджень, видається обґрунтованим, який прийнято позивачем згідно долученого до справи акту виконаних робіт №48 від 22.07.2021 та повністю сплачено ним на підставі товарних чеків від 19.06.2021. 22.07.2021 на суму 78520 грн. Усі ці письмові докази, що були долучені позивачем до справи разом із поданням позову в суд першої інстанції, ніким з учасників справи не спростовані. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 , є власником автомобіля марки «Skoda Octavia». державний номерний знак НОМЕР_1 . 2006 року випуску, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . 20 травня 2019 року біля 19 години 15 хвилин на автодорозі Київ-Чоп М-06. 618 км + 600 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 . під керуванням ОСОБА_3 . Вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце виключно у результаті порушення водієм відповідача ТзОВ «Сільпо-Фуд» - ОСОБА_2 пунктів 12.1. 13.1 Правил дорожнього руху, який не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia». що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, що підтверджується постановою Барського районного суду Вінницької області від11.07.2019 року, яка набрала законної сили 23.07.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ет. 124 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Таким чином, вина ОСОБА_2 у заподіянні неправомірними діями шкоди позивачу, не підлягає доказуванню, оскільки встановлена постановою судді у справі про адміністративне правопорушення, яка 23.07.2019 року набрала законної сили та є обов`язковою для суду. У наслідок цієї пригоди 20.05.2019 року належному їй на праві власності автомобілю марки «Skoda Octavia». державний номерний знак НОМЕР_1 . з вини водія ОСОБА_2 було завдано технічних пошкоджень, а саме механічні пошкодження (задня центральна частина, задня права частина, задня ліва частина, передня центральна частина), що підтверджується Довідкою про дорожньо-траспортну пригоду № 694523 від 03.06.2019 року. Отже, вчинення ОСОБА_2 зазначеного вище адміністративного правопорушення перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками Дорожньо-транспортної пригоди у вигляді механічних ушкоджень автомобіля марки Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 . Натомість відповідачами заперечувалися виключно обставини щодо розміру шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом, а судом першої інстанції їй незаконно відмовлено в задоволенні позову саме з підстав узгодження позивачем суми страхового відшкодування виключно зі страховиком (відповідачем ІІрАГ «СК «ВУСО»), яким проведено виплату їй страхового відшкодування частково лише в сумі 40000 гри., що не покриває втрат позивача на його відновлювальний ремонт, що склав 78520 грн., що належно підтверджено письмовими доказами (рахунком, калькуляцією, актом приймання-передачі та квитанціями про його оплату), які ніким з учасників справи спростовані не були. Враховуючи наведене та добровільну сплату страховиком позивачу страхової виплати 40000 гри., апелянт вважає, що на її користь, як потерпілої, із відповідача (ТзОВ «Сільпо-Фуд»), як власника джерела підвищеної небезпеки та працівник (водій) якого визнаний винним у ДТП, підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту (78520 грн.) і страховою виплатою (40000 грн.), що складає 38520 грн. Окрім того, апелянт вважає повністю незаконним, необґрунтованим і несправедливим та формальним рішення суду першої інстанції у частині відмови їй у відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 5000 грн., пов`язаної із пошкодженням її власності, тривалої відсутності в розпорядженні її сім`ї належного їй на праві власності автомобіля (понад два місяці ремонтувався автомобіль: 19.05.2019-22.07.2019). у зв`язку з проведенням його відновлювального ремонту, зважаючи насамперед на те, що вона, як ліквідатор аварії на ЧАЕС та особа пенсійного віку, потребує постійного медичного догляду та лікування. Вказує, що належними і допустимими доказами нею було доведено те, що її право власності на вищевказаний транспортний засіб було грубо порушено з вини відповідачів, унаслідок чого протягом двох місяців і двох днів вона була позбавлена користування своїм автомобілем, яким добираюсь до медичних закладів і магазинів, зважаючи на свій пенсійний вік і те, що є ліквідатором аварії на ЧАЕС (підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 від 14.04.2015). Більше того. зважаючи на перенесені нею моральні страждання у зв`язку із пошкодженням власного автомобіля, необхідністю його ремонту та впродовж більше 2 місяців неможливості його використання у власних та інтересах своєї сім`ї, підприємство винуватця ДТІІ навіть не принесло мені своїх вибачень. Натомість, не має формули, яка б визначила моральні страждання особи, проте на підставі безперечно пережитих нею душевних страждань у зв`язку з вищевикладеним, нею було визначено невеликий, як вважає, розмір морального відшкодування в сумі 5000 грн. для мінімального покриття пережитого дискомфорту через пошкодження автомобіля, пошуку СТО для його ремонту, неможливість використання автомобіля впродовж двох місяців, сплати вдвічі більшої суми (ніж покрив мені страховик) за його відновлювальний ремонт, неодноразові звернення до страховика, щодо покриття мені додаткових витрат і його відмовки з приводу цього.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 23,1167 ЦК України, ст.4, ч.1 ст.5, ст.12, ч.1 ст.13, ст.ст.80, 81, 83, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», п.п.3,4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 20.05.2019 біля 19:15 год. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 618 км + 600 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Барського районного суду Вінницької області від 11.07.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вищевказаному ДТП. Крім того, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , застраховано ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9013861 зі страховою сумою за шкоду здоров`ю 200 000 грн., майну 100 000 грн., франшиза 0 грн. Відповідно до страхового акту №06873-24 по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 20.06.2019, сума страхового відшкодування становить 35 176,06 грн. Відповідно до листа ПрАТ «СК «ВУСО» вих.№06280 від 09.08.2019 вбачається, що згідно зі страховим актом №06873-24 від 20.06.2019 виплачено страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн. Відповідно до листа ПрАТ «СК «ВУСО» вих.№9091 від 06.11.2019 вбачається, що згідно зі страховим актом №06873-24 від 20.06.2019 виплачено страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн. на підставі заяви про узгодження суми від 07.06.2019, підстав для доплат немає. Актом огляду колісного транспортного засобу від 27.05.2019 встановлено перелік деталей та характер пошкодження, яке узгоджене власником траснпорнтого засобу ОСОБА_1 . Відповідно до заяви про узгодження розміру страхового відшкодування від 07.06.2019 вбачається, що ОСОБА_1 у відповідності до положень п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» від 01.07.2004 просила провести виплату суми страхового відшкодування в узгодженому з нею розмірі 40 000 грн. по страховому випадку, що трапився 20.05.2019 і в результаті якого з вини ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана сума є належним чином узгодженою та достатньою для повноцінного відновлення пошкодженого автомобіля. Після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде. Таким чином, позивач сам добровільно узгодив розмір страхового відшкодування та заявив про відсутність претензій як до Страховика так і до винної особи. Крім цього, позивачем ОСОБА_1 не було обґрунтовано та підтверджено належними та допустимими доказами розмір матеріальної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача. Однак, у страховому Акті №06873-24 вартість складових визначена в сумі 35 176,06 грн., в той час як у рахунку ФОП ОСОБА_4 №48 від 04.06.2019, акті здачі прийняття виконаних робіт від 22.07.22019, та наданих товарних чеків, підсумок усіх матеріалів, які повинен сплатити замовник, становить 78 520,00 грн. Більше того, акт №48 здачі прийняття виконаних робіт від 22.07.22019 ФОП ОСОБА_4 не може вважатися достатнім доказом для обґрунтування розміру фактично понесених витрат, оскільки вартість робіт та запчастин відрізняються у різних надавачів послуг/постачальників, більше того, доказів фактичного ремонту та оплати такого ремонту саме згідно заявленого документу позивачем суду не надано. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження стягнення матеріальної шкоди у розмірі 38520 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за безпідставністю. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено, що позивачем не наведено аргументів, які б свідчили про нанесені позивачу моральні чи душевні страждання, а також не доведено факту заподіяння моральних чи фізичних страждань, спричинених відповідачем та не аргументовано суму морального відшкодування. Відтак, суд не знайшов підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню. В решті ж рішення відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому скасуванню в іншій частині не підлягає.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», третя особа ОСОБА_2 , в якому просила:стягнути солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 38520 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а всього збитків у розмірі 43 520,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що є власником автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що підтверджується cвідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 . Вказаним автомобілем керує чоловік позивачки ОСОБА_3 , що використовується у сімейних цілях. 20.05.2019 біля 19:15 год. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 618 км + 600 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце виключно у результаті порушення ОСОБА_2 пунктів 12.1, 13.1 ПДР, який не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, що підтверджується постановою Барського районного суду Вінницької області від 11.07.2019, яка набрала законної сили 23.07.2019, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Унаслідок цієї пригоди автомобілю марки «Skoda Octavia» було завдано технічні пошкодження, а саме механічні пошкодження (задня центральна частина, задня права частина, задня ліва частина, передня центральна частина), що підтверджується довідкою про дорожньо-траспортну пригоду № 694523 від 03.06.2019. Розмір завданої матеріальної шкоди стверджується рахунком № 48 від 04.06.2019 та Актом здачі-приймання виконаних робіт №48 від 22.07.2019, наданих ФОП ОСОБА_4 , згідно яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , де замовником є позивач ОСОБА_1 , становить 78520 грн. Дана сума була повністю оплачена позивачем виконавцю робіт, що підтверджується товарними чеками б/н від 14.06.2019, від 19.06.2019. Власником автомобіля марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , є відповідач ТзОВ «Сільпо-Фуд», а завдана винуватцем ОСОБА_2 матеріальна шкода мала місце під час виконання ним трудових (службових) обов`язків у якості працівника відповідача ТзОВ «Сільпо-Фуд». Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача ТзОВ «Сільпо-Фуд» на момент заподіяння майнової шкоди була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», про що вбачається із полісу серії AM 9013861 (строк дії: 02.05.2019 - 01.05.2020), який частково покрив матеріальні збитки, виплативши позивачу страхове відшкодування у розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується листом відповідача № 6280 від 09.08.2019. Проте, решту суми матеріальних збитків у розмірі 38 520 грн. страховик відповідача відмовився відшкодувати. Відповідальність за завдані позивачу збитки повинні солідарно нести як страховик володільця джерела підвищеної небезпеки у межах ліміту за договором страхування ОСЦПВ - ПрАТ «СК «ВУСО», так і ТзОВ «Сільпо-Фуд», який є власником джерела підвищеної небезпеки, яким була завдана шкода працівником останнього - ОСОБА_2 . Також, позивачці була заподіяна моральна шкода в розмірі 5 000 грн., яка полягала в душевних стражданнях та негативних емоціях, пов`язаних з пережитою подією ДТП, а також пошкодженням автомобіля, тому не могла добиратись до медичних та інших закладів, а також тривале добровільне невідшкодування розміру матеріальних збитків відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» та тривале відсутнє будь-яке реагування впродовж півтора року з боку відповідача ТзОВ «Сільпо-фуд», що призводило до систематичних душевних та психологічних страждань.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, 20.05.2019 біля 19:15 год. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 618 км + 600 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 11.07.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вищевказаному ДТП (а.с.16-17).

Крім того, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_3 , застраховано ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9013861 зі страховою сумою за шкоду здоров`ю 200 000 грн., майну 100 000 грн., франшиза 0 грн.(а.с.15).

Відповідно до страхового акту №06873-24 по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 20.06.2019, сума страхового відшкодування становить 35 176,06 грн. (а.с.14).

З листа ПрАТ «СК «ВУСО» вих.№06280 від 09.08.2019 вбачається, що згідно зі страховим актом №06873-24 від 20.06.2019 виплачено страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн. (а.с.19).

З листа ПрАТ «СК «ВУСО» вих.№9091 від 06.11.2019 вбачається, що згідно зі страховим актом №06873-24 від 20.06.2019 виплачено страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн. на підставі заяви про узгодження суми від 07.06.2019, підстав для доплат немає (а.с.20).

Актом огляду колісного транспортного засобу від 27.05.2019 встановлено перелік деталей та характер пошкодження, яке узгоджене власником траснпорнтого засобу ОСОБА_1 .

Із заяви про узгодження розміру страхового відшкодування від 07.06.2019 вбачається, що ОСОБА_1 у відповідності до положень п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» від 01.07.2004 просила провести виплату суми страхового відшкодування в узгодженому з нею розмірі 40 000 грн. по страховому випадку, що трапився 20.05.2019 і в результаті якого з вини ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана сума є належним чином узгодженою та достатньою для повноцінного відновлення пошкодженого автомобіля. Після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде.

Згідно п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Тому, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка самостійно, добровільно у відповідності до згаданої норми закону, узгодила розмір страхового відшкодування та заявила про відсутність подальших майнових претензій, як до страховика, так відповідно і до винної особи, відповідальність якої була застрахована, оскільки у даному випадку страховик у вказаних правовідносинах не діяв самостійно, а на виконання договору страхування.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні вимоги позивачки про стягнення матеріальної шкоди.

Що ж стосується вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди, то таку слід було задовольнити частково, зважаючи на таке.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окремо згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вина заподіювача шкоди.

Зважаючи на наведене при вирішенні спору про стягнення шкоди суду слід встановити: 1. наявність заподіяної позивачу (позивачам) шкоди; 2. протиправність діяння відповідача (відповідачів); 3. наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача (відповідачів); а також 4. вину заподіювача (заподіювачів) шкоди.

При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі»,страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи норми спеціального закону, підстав для стягнення моральної шкоди в користь позивачки з ТзОВ «СК «ВУСО» немає, оскільки така моральна шкода може бути відшкодована страховиком лише у випадку заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у даному ж випадку мало місце пошкодження автомобіля.

Проте, згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Колегія суддів вважає, що безперечно пошкодження автомобіля у ДТП та заподіяння внаслідок такої шкоди майну (транспортному засобу) особи заподіює та у даному випадку заподіяли позивачці і моральну шкоду. Вина ж водія транспортного засобу, який перебував у трудових відносинах з відповідачем ТзОВ «Сільпо-Фуд», у заподіянні шкоди, протиправність його діяння та причинний зв`язок між діянням та шкодою встановлено та доведено доказами, про які йшлося вище.

Така шкода слід вважати полягає у душевних переживаннях з приводу самого пошкодження майна позивачки, а також необхідності вживати заходів для його відновлення чи заміни.

Так, факт пошкодження автомобіля внаслідок ДТП однозначно спричиняє по-перше переживання через пошкодження майна (транспортного засобу); дискомфорт, незручності, зміну життєвих планів через неможливість володіння та використання транспортного засобу у власних потребах; необхідності докладати додаткових зусиль для вирішення щоденних проблем без автомобіля; необхідність вживати заходів для його відновлення чи заміни, тощо.

Враховуючи вказане, тривалість та глибину згаданих душевних страждань позивачки як власниці пошкодженого автомобіля, а також засади розумності та справедливості колегія суддів вважає, що 5000 грн. було б достатньою сатисфакцією для відновлення порушених життєвих зв`язків позивачки та така шкода безпідставно не була відшкодована позивачці за рахунок відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», відповідно до заявленої нею позовної вимоги.

Зважаючи на вказане слід вважати, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди є таким, що ухвалене без дотримання вимог закону та без врахування згаданих обставин, що мають істотне значення для вирішення спору.

Тому, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди слід скасувати з ухваленням нового про задоволення позову частково та стягнення з відповідача ТзОВ «Сільпо-Фуд» на користь позивачки 5000 грн. для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В задоволенні решти позову в цій частині вимог слід відмовити. В решті рішення слід залишити без змін.

Доводи ж позову та апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та такі позов та саму скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2021 року в частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд»на користь ОСОБА_1 5000 грн. для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог позову про стягнення моральної шкоди відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра