Справа № 559/3375/21
Провадження № 2/559/315/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рідченко Марія Володимирівна, до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дубенський відділ державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рідченко М.В. звернулась до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що в січні 2021 року позивачем було отримано виклик державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шкарнеги С.М. Коли позивач з`явився за викликом до державного виконавця, то дізнався, що в провадженні Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження №64102361 про стягнення з позивача на користь AT КБ «Приватбанк» 166477,74 грн. Після ознайомлення з матеріалами справи стало відомо, що 17 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за реєстром №4021, відповідно до якого з позивача стягнуто вищевказану суму, як заборгованість за кредитним договором. Строк, за який провадиться стягнення, - один рік шістнадцять днів, а саме з 03.04.2015 по 19.04.2016. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 03.04.2015, про яку вказано у змісті виконавчого напису, зазначено, що ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 97618,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: посинаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом.

Також у виконавчому написі вказано, що станом на 17 травня 2016 року заборгованість по кредиту становила 164777,74 грн.

Позивач не отримував вимоги від AT КБ «Приватбанк» про можливе стягнення заборгованості за Генеральною угодою шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом в свою чергу не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливлює подання останнім нотаріусу обґрунтованих забезпечень щодо вчинення виконавчого напису абу письмової згоди.

Відповідно до вимог законодавства, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

22 грудня 2020 року AT КБ «Приватбанк» звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 139105,65 грн. на підставі Генеральної угоди від 03 квітня 2015 року. Враховуючи дані, які вказані в додатках до позовної заяви можливо прийти до висновку, що станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріусом 17.05.2016 заборгованість по кредиту не могла бути безспірною та становити 164777,74 грн., так як суми заборгованості по відсоткам, пені, комісії і штрафу різняться із сумами вказаними в додатках до позовної заяви.

Також згідно Генеральної угоди від 03.04.2015 вказано, що у разі порушення зобов`язання позичальник має сплатити штраф у розмірі 11518,69 грн. Проте згідно змісту виконавчого напису нотаріуса розмір штрафу вказано 11018,69 грн., що не відповідає викладеному у Генеральній угоді.

У зв`язку з цим не можливо стверджувати, що сума вказана у виконавчому написі нотаріуса є безспірною.

17 червня 2021 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у вищезазначеній справі №559/2799/20 за позовом AT «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було винесено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звертається одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність такого боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною.

Окрім того, AT КБ «Приватбанк» з порушенням строків вказаних у виконавчому написі для його пред`явлення до виконавчої служби подав виконавчий напис для виконання через 4,5 роки із дня його винесення. У зв`язку з чим державний виконавець не мав жодних повноважень для відкриття виконавчого провадження за межами строку пред`явлення виконавчого документу для виконання. Тому, враховуючи вищезазначене, виконавчий напис нотаріуса також не підлягає виконанню, так як пред`явлений AT КБ «Приватбанк» до виконання із порушенням строку вказаного у виконавчому написі нотаріуса.

Просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушеннями вимог Закону України "Про нотаріат", Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5.

Представник позивача, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дубенський відділ державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в судове засідання не з`явились, про дату судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. подано клопотання про розгляд справи без її участі.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17.06.2021 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили (а.с. 21-23).

17 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за реєстром №4021. Згідно даного виконавчого напису запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 166477,74 гривень з гр. ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Дубно Рівненської області, місце роботи - фізична особа-підприємець, які є його боргом за Генеральною угодою №б/н від 03.04.2015, укладеною між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» (, місце знаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, МФО 305299), яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». Пропонується задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 97618,01 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 18693,84 грн.; пеня та комісія 37447,20 грн.; штраф - 11018,69 грн., що в загальному становить 164777,74 грн.; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису стягнути 166 477,74 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - один рік шістнадцять днів, а саме з 03.04.2015 по 19.04.2016. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення (а.с. 12).

13.01.2021 старшим державним виконавцем Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шкарнегою С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №64102361) про примусове виконання виконавчого напису №4021 виданого 17.05.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 166477, 74 грн. (а.с. 10).

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У постанові від 10.04.2019 Верховний Суд України по справі №201/11696/16-ц зазначив, що безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно наданих матеріалів виконавчого провадження ПАТ КБ «Приватбанк» надав нотаріусу оригінал Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт від 03 квітня 2015 року.

Проте згідно даної угоди зазначено, що угода укладена для виконання Позичальником зобов`язань по кредитному договору №SAMDN8129 від 17.09.2012 (Договір №1), №VOA0WW3SUS 26.04.2010 (Договір №2), №б/н від 03.02.2012 (Договір №3).

Згідно змісту даної Генеральної угоди встановлено порядок реструктуризації трьох кредитів і визначення загальної суми заборгованості. Проте дана Генеральна угода не є самим договором кредиту, так як вказані у ньому грошові кошти не видавалась на підставі вказаної угоди позивачу у кредит, а є лише загальним розміром взятих ним зобов`язань перед банком.

Тому для звернення до нотаріуса ПАТ КБ «Приватбанк» був зобов`язаний надати йому оригінали кредитних договорів, на підставі яких було укладеного Генеральну угоду від 03 квітня 2015 року. Оригінали даних кредитних договорів нотаріусу надані не були.

Згідно змісту виконавчого напису нотаріуса зазначено, що виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення. Проте із заявою про прийняття до виконання виконавчого напису AT КБ «Приватбанк» звернувся до Дубенського МРВ ДВС лише 08 грудня 2020 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена держаним виконавцем 13 січня 2021 року.

Тому, враховуючи вищезазначене виконавчий напис нотаріуса також не підлягає виконанню, так як пред`явлений AT КБ «Приватбанк» до виконання із порушенням строку вказаного у виконавчому написі нотаріуса.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи те, що позивач про наявність виконавчого напису нотаріуса від 17 травня 2016 року дізнався 29 січня 2021 року, коли з`явився за викликом до державного виконавця, тому строк для звернення до суду для захисту своїх прав позивачем пропущено із поважних причини.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представником позивача долучено розрахунок витрат, понесених адвокатом у зв`язку з виконанням договору про надання правової допомоги, ордер на надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №14 від 29.12.2021, відповідно до якого позивачем сплачено 4200 грн. за правову допомогу

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908 грн. Також на відповідача необхідно покласти сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.12, 13, 15, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє адвокат Рідченко Марія Володимирівна, до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, ), треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (місцезнаходження: вул. Центральна, 6/9 м. Дніпро), Дубенський відділ державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: вул. Грушевського, 134, м. Дубно Рівненської області) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 17 травня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №4021 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за Генеральною угодою №б/н від 03.04.2015 в розмірі 166 477,74 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп. та 4200 (чотири тисячі двісті) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець