Справа № 353/965/21
Провадження № 22-ц/4808/422/22
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У.Ю.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шургот Оксани Василівни на рішення Тлумацького районного суду від 05 січня 2022 рокупід головуванням судді Луковкіної У.Ю. у м. Тлумач,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що з 03.06.2006 перебуває з відповідачему зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюбне життя з відповідачем не склалося і станом на сьогодні в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до неї про розірвання шлюбу.

Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей та, маючи можливість приймати участь у забезпеченні дітей, усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх утримання. Він працевлаштований, також виконує електромонтажні роботи на приватні замовлення, має на праві власності нерухоме майно та отримує дохід від здачі в оренду магазину. В свою чергу вона також працевлаштована, являється особою з інвалідністю ІІІ групи, несе регулярні витрати на навчання дітей, на своє лікування та на лікування своєї доньки, яка є інвалідом з дитинства. Усі обов`язки, щодо утримання і розвитку дітей вона несе самостійно у повному обсязі.

Посилаючись на вищезазначене та те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2 500,0 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тлумацького районного суду від 05 січня 2022 рокузадоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно.

Вирішено стягнення аліментів розпочати з 12 листопада 2021 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України 908 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що виходячи із системного аналізу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний враховувати стан здоров`я та матеріальне становище лише платника аліментів, а не стягувача таких. Тому, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів всупереч ст. 182 СК України взяв до уваги обставину щодо інвалідності позивача та отримання нею пенсії, яка використовується на її лікування та реабілітацію. Соціальна допомога, яка отримується нею у зв`язку з інвалідністю дитини, використовується також на лікування та реабілітацію дитини і не може враховуватися судом як підстава для зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Також судом першої інстанції не враховано вимоги ч. 3 ст. 182 СК України, якою встановлено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Оскільки місячний посадовий оклад відповідача, який працює у ФОП, становить 6 100 грн, то щомісячна його заробітна плата після сплати податків становить 4 910 грн. Відповідач у судовому засіданні стверджував, що сплачує за оренду квартири 2 000 грн, 5 400 грн - за один семестр навчання, сплачував комунальні послуги самостійно та здійснював витрати на утримання дітей. Також він сплачує кошти за договором про встановлення строкового земельного сервітуту.

Таким чином, виходячи з щомісячних витрат, які визнані самим відповідачем, очевидним є той факт, заробітної плати у розмірі 4 910 грн йому не вистачає.

Отже, зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів щодо фінансової допомоги відповідачу від матері та встановлення факту перевищення витрат над доходами, суд першої інстанції повинен був застосувати ч. 3 ст. 182 СКУ України та не обмежуватися розміром заробітку, який доводить платник аліментів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що доводи і докази, наведені у апеляційній скарзі, були повно та всебічно досліджені судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, таке є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони 03.06.2006 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 37, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9).

У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження, де в графі «Батько» вказаний ОСОБА_2 (відповідач) (а.с. 7, 8).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2021, яке набрало законної сили 09.12.2021, шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_5 », а також малолітню дитину ОСОБА_4 , залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 96-97).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 09.06.2021 на строк до липня 2022 року, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 412525 від 16.06.2021 (а.с. 11).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.08.2013 року ОСОБА_1 (позивачка) отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір якої станом на 30.08.2019 року становив 1 594,0 грн (а.с. 10).

ОСОБА_1 з 01.07.2019 працює в Івано-Франківській обласній службі зайнятості та з 23.11.2020 перебуває на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Тлумацької районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, що підтверджується копією довідки Івано-Франківського обласного центру зайнятості № 67 від 24.09.2021 (а.с. 12).

Згідно відповіді Тлумацької районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 08.10.2021 року ОСОБА_2 з 07.04.2020 по 01.02.2021 перебував на обліку у Тлумацькій районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості та з 29.12.2020 року по 01.02.2021 року проходив стажування у ФОП ОСОБА_6 (а.с. 14).

Відповідно до копії корінця направлення на працевлаштування № 0002003 від 02.02.2021 Тлумацької районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості та довідки про доходи № 01-12/2021 від 02.12.2021 року, виданої ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з 02.02.2021 працює у ФОП ОСОБА_6 на посаді електромонтажника з освітлення та освітлювальних мереж та його посадовий оклад становить 6100, грн. (а.с. 14 зворот, 35).

За період з лютого по листопад 2021 року ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату в сумі 60 600,00 грн, а саме по 6 100,00 грн щомісячно.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.02.2008 та копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.09.2021 ОСОБА_2 на праві власності належать земельна ділянка та житловий будинок, що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 16, 17-18).

Сплата комунальних платежів за комунальні послуги по АДРЕСА_1 , в т.ч. за газопостачання, розподіл природного газу, електроенергію, доступ до мережі Інтернет включно до листопада 2021 року здійснювалася ОСОБА_2 (відповідач), про що свідчать квитанції за період з 28.11.2020 по 09.11.2021 (а.с. 42-71).

ОСОБА_2 за вищевказаною адресою у періоди з листопада 2020 року по квітень 2021 року та з жовтня 2021 року по квітень 2022 року була призначена субсидія на житлово-комунальні послуги, що підтверджується копіями повідомлень про призначення субсидії на ЖКП по особовій справі № 517157 (а.с. 83-87).

Рішенням Тлумацької міської ради Івано-Франківської області від 20.09.2013 року № 1130-34/2013 ОСОБА_2 надано дозвіл для розміщення тимчасової споруди торгівельного призначення площею 40 кв.м. по АДРЕСА_2 , терміном на 10 років (а.с. 15).

Згідно договору оренди житлового приміщення від 01.11.2021 ОСОБА_2 орендує квартиру площею 32,0 кв.м. по АДРЕСА_3 , за що сплачує орендну плату в розмірі 2 000,0 грн. щомісячно (а.с. 36-38).

ОСОБА_2 навчається у Львівському національному аграрному університеті на заочній платній формі навчання по спеціальності № 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» та за перший семестр першого курсу навчання ним було сплачено 5 450,00 грн, що підтверджується довідкою Львівського національного аграрного університету № 176 від 24.11.2021 року та квитанцією № 2НН9-09ММ-953Р-9Т91 від 19.11.2021 року (а.с. 39, 40).

Згідно копії довідки ФОП ОСОБА_8 від 30.09.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує курси англійської «English with UK» з 01.09.2021 року, 8-9 занять на місяць, вартість яких становить 600,0 грн щомісячно (а.с. 13).

Сторони ствердили, що під час шлюбу за відповідачем було зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , а зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя. Також ними не оспорювалося, що позивачка отримує щомісячно пенсію по інвалідності в сумі 2200,0 грн., державну соціальну допомогу по догляду за дочкою, яка є дитиною з інвалідністю, в сумі 1854,0 грн., а також заробітну плату за місцем роботи в розмірі, не менше ніж мінімальна заробітна плата. Зазначені обставини та факти були визнані учасники справи, не оспорювалися ними, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом вказаних норм закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня 2 833 гривні, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1 309 грн.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів з`ясував та врахував обставини, визначені ст. 182 СК України, що відповідач зобов`язаний надавати принаймні мінімальне гарантоване забезпечення на утримання дітей до досягнення ними повноліття, що не перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, взяв до уваги часткове визнання ним позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох дітей у розмірі по 1 500,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.

При цьому, судом першої інстанції оцінено стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зокрема, що позивачка має на утриманні двох малолітніх дітей, є працевлаштованою, отримує пенсію по інвалідності, державну соціальну допомогу по догляду за дочкою, яка є дитиною з інвалідністю, тому безпідставними є посилання апелянта на врахування судом всупереч ст. 182 СК України стану здоров`я та матеріального становища стягувача аліментів при визначенні розміру аліментів.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими підтверджується розмір здійснених нею одноособово звичайних витрат на утримання дітей, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дітей, а доводи апеляційної скарги про те, що матеріальне становище позивача враховано судом як підстава для зменшення розміру аліментів на утримання дітей, є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів обмежився розміром заробітку (доходу) платника аліментів не заслуговують на увагу, оскільки судом враховано, що відповідач є працевлаштованим та отримує заробітну плату несе витрати на оренду житла та навчання в університеті, однак є працездатною особою. Крім того, судом першої інстанції визначено розмір аліментів, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, та встановлено, що відповідач працює з лютого 2021 року, а його витрати щодо оренди квартири, на які посилається позивач, здійснюються з листопада 2021 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тлумацького районного суду від 05 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський