РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1232/21

16 лютого 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача - не з`явився

представника відповідача адвоката Бурма О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04 червня 2020 року її чоловік ОСОБА_4 був травмований під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілем, яким керував відповідач ОСОБА_3 . Від отриманих травм ОСОБА_4 за декілька хвилин помер на місці події. Пославшись на те, що зазначена подія сталася з вини відповідача, який своїми діями наніс позивачу моральну шкоду, яка полягає в тому що в дорожньо-транспортній пригоді загинув її чоловік, якого відповідач залишив та не надав вчасної медичної допомоги. Смертю чоловіка їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 500 000 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 07 червня 2021 року на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що не погоджується із тим, що зазначена в позові моральна шкода спричинена саме кримінальним правопорушенням, яке ним вчинене і за яке його засуджено, з огляду на наступне.

Так, досудовим слідством обгрунтовано встановлено відсутність у діях ОСОБА_3 порушень Правил дорожнього руху, що спричинили смерть ОСОБА_4 , а натомість такі порушення Правил дорожнього руху встановлені у діях самого загиблого. У причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_4 перебуває отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2020 близько 17.24 год по вул.Степанська в м.Костопіль, поблизу будинку №88.

Рахує, що позовні вимоги позивача безпідставно обгрунтовані настанням смерті ОСОБА_4 , так як даний факт не перебуває у причинному зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню з нього підлягає моральна шкода, спричинена позивачу, вчиненим ним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.135 КК України, яку він визнає в розмірі 30 000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Редзель М.М. заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Бурма СО.В. заперечував проти заявленого позову з наступних підстав. Вказав, що доводи позивача та її представника не підтверджуються жодними доказами, кримінальне провадження відносно відповідача за ч.2 ст.286 КК України закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Також зазначив, що причинний зв`язок між тим, що його довіритель залишив місце події і смертю ОСОБА_4 - відсутній, тому вини ОСОБА_3 в нанесені позивачу моральної шкоди за вказаних обставин немає, що підтверджується рядом експертиз. Однак, відповідач визнає, що ним заподіяно моральну шкоду позивачу саме вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, та він згідний сплатити на користь позивача 30 000 грн. на відшкодування такої шкоди.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК, якщо моральну шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом встановлено, що 04 червня 2020 року о 17 год. 24 хв., в світлу пору доби, перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Mercedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Степанській в м.Костопіль Рівненської області в напрямку с.Корчів`я Костопільського району, поблизу будинку №88 вищевказаної вулиці, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду на велосипедиста ОСОБА_4 , останній перебував у небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, не надав велосипедисту першу медичну допомогу, свідомо залишив його без допомоги, зник з місця події та не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду і наявність потерпілого до жодного державного органу.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції Тумака І.В. від 08 вересня 2020 року закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України .

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20 липня 2021 року вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року залишено без змін.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, причинний зв`язок з`ясовується між причиною, тобто протиправністю поведінки, та шкодою як наслідком. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком саме його поведінки.

Так, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року у справі №5564/2203/20 встановлено, що смерть ОСОБА_4 настала від поєднаної травми грудей, живота та органів заочеревинного простору з ушкодженням внутрішніх органів (аорти, печінки, правої нирки), що призвело до масивної внутрішньої кровотечі та різкого обезкровлювання організму. Між спричиненням велосипедисту внаслідок ДТП тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Тобто, смерть потерпілого ОСОБА_4 настала в результаті отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і причинного зв`язку між смертю ОСОБА_4 та винної поведінки відповідача, яка полягала у залишенні місця ДТП і ненаданні допомоги чоловіку позивачки, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд рахує, що позивачем не надано переконливих доводів та належних доказів на обгрунтування того, що саме в результаті неправомірних дій відповідача у ненаданні потерпілому допомоги та зникнення з місця ДТП настала смерть ОСОБА_4 , а доводи позивача про те, що саме цими діями їй завдано моральної шкоди спростовуються вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року, яким встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_4 настала в результаті спричинених внаслідок ДТП тілесних ушкоджень.

За таких обставни, суд приходить до переконання про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Однак, суд приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову, а саме стягнення моральної шкоди, спричиненої позивачу вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України.

Суд також погоджується і з визначеним відповідачем розміром такої шкоди, враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності.

Така ж позиція і Великої палати Верховного Суд, що викладена у Постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, в якій Велика палата дійшла до правового висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову і з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тобто з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 300 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р. (зі змінами та доповненнями), ст.ст.10,11,12,13, 81,82, 141, 142, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 300,00 (триста) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

28 лютого 2022 року

СуддяЛ. А. Грипіч