Справа № 588/2051/21
№ провадження 2/588/121/22
16.02.2022 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу САЗОНОВА Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області ПЕРЕСАДЬКО Олександр Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів,
Стислий виклад позиції позивачки
За виконавчим провадженням № 67629541 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Пересадько Олександром Борисовичем було звернуто стягнення на заробітну плату позивачки. Із заробітної плати позивачки безпідставно вже стягнуто кошти у сумі 4250,00 грн., яку вона отримує у Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)», у тому числі відповідачу перераховано 3563,63 грн.
Представник позивачки, вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а стягнуті з позивачки кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті.
Стислий виклад позиції відповідача
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, відзив не надіслав.
Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Пересадько О.Б. у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою суду від 17.12.2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 17.12.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.
Ухвалою суду від 26.01.2022 за клопотанням представника позивачки витребувані письмові докази.
Приватним виконавцем 15.02.2022 на виконання ухвали суду надано витребувані докази.
Протокольною ухвалою суду від 16.02.2022 зі згоди позивача вирішено провести заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин
Судом установлено, що 20.05.2021 ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» підписали Договір позики №75759291 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позивачці надано кредит у розмірі 7671,00 грн. зі сплатою 1,99 % строком до 19.06.2021.
У виконавчому написів вказано, що ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги за Договором позики №75759291 від 20.05.2021 року на підставі Договору факторингу №019-010721 від 01.07.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс», проте указаного Договору факторингу суду не надано.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.
Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
Укладений між позивачем та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Договір позики від 20.05.2021 №75759291, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Крім того, відповідачем не доведено набуття права вимоги за Договором позики від 20.05.2021 №75759291.
Вирішуючи похідну позовну вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд виходить таких мотивів.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Указані кошти не були сплачені ОСОБА_5 добровільно, а їх стягнення відбувалось примусово, шляхом відрахування із заробітної плати на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.
У разі якщо відповідач вважає, що ОСОБА_5 має заборгованість за договором від 20.05.2021 №75759291 року він не позбавлений права звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Оцінка законності та обґрунтованості таких вимог буде надана судом у межах розгляду відповідної цивільної справи.
Відтак і похідна позовна вимога підлягає задоволенню.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України).
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп. за подання позову та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся суми 2270 грн. (454 грн. + 908 грн. + 908 грн.) сплаченого ним судового збору.
Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 09.12.2021 року (послуги оплачуються з розрахунку 1000 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару за виконання доручення складає 8000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.02.2022, фіскальний чек про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 8000 грн.
В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 16.02.2022 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів послуг, які узгоджуються з матеріалами справи (надання консультації щодо спору та підготовка позовної заяви, підготовка адвокатського запиту для збору письмових доказів, підготовка заяви про забезпечення позову, ознайомлення з матеріалами справи, представництво інтересів клієнта в судовому засіданні, підготовка заяви про розподіл судових витрат).
Указані докази підтверджують факт понесення ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 8000 грн.
Відповідно до статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідач не подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, понесені позивачкою у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача про пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 8000 грн.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та понесені нею витрати на отримання професійної правничої допомоги в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 21.02.2022 року.

Сторони:

Позивачка

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», , адреса місцезнаходження: вул. Митрополита Василя Липківського, 45 офіс 510-А м. Київ, 03035

Треті особи

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу САЗОНОВА Олена Миколаївна адреса: АДРЕСА_2

Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області ПЕРЕСАДЬКО Олександр Борисович, адреса: вул.Шевченка, 17 м.Суми, 40030

Суддя М.В.Щербаченко