Справа № 502/829/20
Провадження №2/523/930/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , 1990 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 17 листопада 2009 року відповідно договору (заяви) б/н ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник помер, виходячи з цього, його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 08.08.2017р. по 08.02.2018 р. Як зазначив позивач, в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 .

Позивачем 05.12.2017 р. була направлена претензія кредитора до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори та 30.03.2018 р. отримано відповідь.

03.10.2019 р. до спадкоємців ОСОБА_4 було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, яка не була виконана, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором та просив стягнути заборгованість у розмірі 9041 гривень 41 копійок та судовий збір у розмірі 2102 гривень 00 копійок.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області Балан М. В. від 18 вересня 2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Суворовського районного суду м. Одеси.

Справу отримано судом 18 листопада 2020 року та передано судді 20 листопада 2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2020 року відкрито спрощене провадження по зазначеній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2021 року витребувано від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори (вулиця Героїв України, 12, Білгород-Дністровський, Одеська область, Україна, 67700) у разі наявності належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 квітня 2021 року від Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області пере направила зазначену ухвалу за належністю до Теплодарської міської нотаріальної контори Одеської області.

05 травня 2021 року на адресу суду надійшла завірена належним чином копія спадкової справи №872/2017 (номер у спадковому реєстрі 61753097), що заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 26 травня 2021 року залучено до участі в розгляді справи в якості третіх осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , 1990 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 6).

Відповідач, ОСОБА_1 надала 03 лютого 2021 року відзив на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вона спадщину після смерті батька не приймала. (а.с. 76,77). Як зазначено в відзиві, фактично спадщину після смерті її батька прийняла його цивільна дружина ОСОБА_5 , котрі проживали разом без реєстрації шлюбу.

Позивач АТ «Приватбанк» 24 лютого 2021 року надав відповідь на відзив. (а.с. 92, 93).

Треті особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (мати та друга донька померлого ОСОБА_4 ) в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи не звертались.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Суд встановив наступні обставини:

17 листопада 2009 року відповідно договору (заяви) б/н ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту.

Своїм підписом ОСОБА_4 підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 12-32).

З виписки за договором вбачається, що ОСОБА_4 користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості (а.с. 9-11).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. (а.с. 35).

З копії паспорта померлого ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 15 квітня 1997 р. (а.с. 31,32).

Відповідач ОСОБА_1 згідно з копією паспорта серії НОМЕР_2 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 10 червня 2008 р. (а.с. 33,34).

Із копії спадкової справи №872/2017 (номер у спадковому реєстрі 61753097), що заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подали заяви окрім того його матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . Також на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 в будинку з ним була зареєстрована окрім того його донька ОСОБА_3 , 1990 року народження. (а.с. 113, на звороті).

Позивачем 05.12.2017 р. була направлена претензія кредитора до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори та 30.03.2018 р. отримано відповідь. (а.с. 102, 103).

03.10.2019 р. до спадкоємців ОСОБА_4 було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, яка не була виконана, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що був укладений ОСОБА_4 .

Станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором позичальника ОСОБА_4 становить 9041, 41 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредита - 9041, 41 гривень, в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредита - 9041, 41 гривень.

Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9-12).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред 'явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи, направляючи 16.12.2017 р. Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі претензію, Банк водночас просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 9041, 41 гривень., а нотаріальна контора в свою чергу повідомила, що у разі звернення спадкоємців на майно померлого ОСОБА_4 їм буде доведено до відома про наявність Вимоги кредитора та про зобов`язання задовольнити її.

Отже, на підставі ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємця у визначені законом строку, надіславши 16.12.2017 року до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори відповідну претензію.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. 1258, 1261-1255 ЦК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Як встановлено судом, спадкоємці померлого ОСОБА_4 (його доньки відповідач та третя особа - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) із заявами про прийняття чи відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Також з заявою про прийняття спадщини після померлого сина звернулась його матір та третя особа по справі - ОСОБА_2 . (а.с. 111, на звороті).

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, на час відкриття спадщини відповідач була зареєстрована за однією адресою разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який доводиться їй батьком, що підтверджено копією їх паспортів.

Таким чином, в суді доведено, що відповідач є одним із трьох спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 та прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після його смерті.

Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Водночас, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець.

Окрім того, суд звертає увагу сторін на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу статті 51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним (в даному випадку залучення нових відповідачів) з власної ініціативи.

А тому, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів, це є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року в справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року в справі № 554/10058/17.

Позивачем не пред`являлись позовні вимоги до третіх осіб по зазначеній справі та суд не вправі залучати їх саме відповідачами, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині 2/3 розміру позовних вимог, оскільки зазначені позовні вимоги були пред`явлені не до тієї особи. котра повинна була відповідати за зазначеними позовними вимогами.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 , що в викладені в відзиві на позовну заяву, про те, що вона не приймала спадщину після смерті батька, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу.

Однак, у встановлений строк ОСОБА_1 не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, тому вважається такою, що її прийняла.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 про те, що фактично спадщину після смерті її батька прийняла цивільна дружина ОСОБА_5 , будь-якими належними та допустимими доказами зазначене не підтверджено, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Виходячи з цього, відповідач ОСОБА_1 повинна сплатити третю частину заборгованості за кредитним договором, а саме 3013 грн. 80 коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 700,67 грн. (2102,00грн. / 3)

Керуючись ст.ст. 3, 11-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , 1990 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_4 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.11.2009 року в розмірі 3013 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_4 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299) судові витрати - судовий збір у розмірі 700,67 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя