Справа № 559/2330/20
Провадження № 2/559/38/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Федорук О.О.,

за участю представника позивача - адвоката Пащука Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 покликається на те, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0,1386 гектара (кадастровий номер - :01:004:0189) та житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на даній земельній ділянці, належать їй на праві приватної власності на підставі договорів купівлі-продажу. По сусідству з нею, за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_2 (відповідач). Він облаштував власне будинковолодіння таким чином, що створює перешкоди у користуванні належними позивачці земельною ділянкою, житловим будинком, господарськими спорудами.

Зазначені перешкоди вбачаються у наступному. На території відповідача знаходяться будівлі сараю та вбиральні, які збудовані впритул до межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 . Атмосферні опади з покрівлі будівлі сараю відповідача потрапляють на територію її земельної ділянки, затоплюючи її подвір"я та руйнуючи фундамент власних господарських будівель. Збудований фундамент під огорожу на межі земельної ділянки, що належить позивачці, зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_2 , заважає природному відведенню стічних вод з її земельної ділянки. Відповідно до висновку експерта №ЕЗ-17/20 вбачається перешкоджання у користуванні належними позивачці земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами.

22.02.2019 ОСОБА_1 подано заяву на ім`я голови Вербської сільської ради з проханням направлення комісії для складання акту про порушення норм ДБН з сторони власника ділянки АДРЕСА_2 . 25 квітня 2019 року комісією було складено Акт обстеження земельної ділянки. У ході проведення обстеження встановлено, що тимчасова дерев`яна господарська споруда, яка розташована на земельній ділянці ОСОБА_2 знаходиться впритул до межі земельної ділянки позивачки без належного по закону відступу. Вода з даху даної споруди стікає на сусідню земельну ділянку, що є порушенням Державних будівельних норм. Дворова вбиральня ОСОБА_3 теж встановлена поблизу межі, що порушує санітарні норми. Відстань до туалету облаштована навісом з шиферу, дощові води з якого стікають на земельну ділянку ОСОБА_1 під фундамент господарської будівлі. У підсумку комісія запропонувала відповідачу розібрати навіс з шиферу на шляху до вбиральні, зробити водовідведення дощових вод на свою ділянку впродовж 20 днів. Відповідач вказаних порушень не усунув.

На адресу ОСОБА_2 було надіслано звернення від 14.04.2020 з вимогою про усунення порушень норм ДБН. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з усними проханнями усунути зазначені порушення. Проте, усі звернення відповідачем були проігноровані, тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом в якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належними їй земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами, а саме: перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 та перенести дворову вбиральню на відстань не менше 20 м від її будинку. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 1681, 60 грн.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Пащук Т.С. позовні вимоги підтримав в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні належними позивачці земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами, а саме: перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 , а також у частині стягнення з відповідача судових витрат. В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перенести дворову вбиральню на відстань не менше 20 м від будинку позивачки, представник позивачки відмовився.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки належної позивачці, а також відшкодувати половину сплаченого позивачкою судового збору.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України ( далі за текстом ЦК України), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють права власників суміжних земельних ділянок.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належить позивачці на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 09.12.2014 (а.с. 9, 10, 14-15).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.2014, укладеного між ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, останній було передано земельну ділянку (кадастровий номер - :01:004:0189) площею 0,1386 гектара, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-13, 22).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується повідомленням УДМС України в Рівненській області (а.с. 43).

25 квітня 2019 року комісією Вербської сільської ради складено Акт обстеження земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . У ході проведення обстеження встановлено, що тимчасова дерев`яна господарська споруда, яка розташована на земельній ділянці ОСОБА_2 знаходиться впритул до межі земельної ділянки позивачки без належного по закону відступу. Вода з даху даної споруди стікає на сусідню земельну ділянку, що є порушенням Державних будівельних норм. Дворова вбиральня ОСОБА_3 теж встановлена поблизу межі, що порушує санітарні норми. Відстань до туалету облаштована навісом з шиферу, дощові води з якого стікають на земельну ділянку ОСОБА_1 під фундамент господарської будівлі. У підсумку комісія запропонувала відповідачу розібрати навіс з шиферу на шляху до вбиральні, зробити водовідведення дощових вод на свою ділянку впродовж 20 днів (а.с. 24).

Оскільки ОСОБА_2 вказаних порушень не усунув, на його адресу представником позивачки - адвокатом Пащуком Т.С. було надіслано звернення від 14.04.2020 року з вимогою про усунення порушень норм ДБН, яке було отримано ОСОБА_2 15.04.2020 (а.с. 25, 26).

У висновку експерта №ЕЗ-17/20 зазначено наступне: на території будинковолодіння АДРЕСА_2 наявні будівлі сараю та вбиральні, що збудовані впритул до межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Розміщення господарських будівель та споруд (сараю та вбиральні) на території будинковолодіння АДРЕСА_2 не відповідає вимогам ДБН. Фундамент під огорожу, влаштований зі сторони будинковолодіння по АДРЕСА_2 на межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , погіршує умови її експлуатації. Для усунення спричиненого погіршення необхідне розроблення додаткових проектних рішень для даної ділянки щодо відведення стічних вод (а.с. 27-38).

Надана позивачем та оглянута судом фото- та відео фіксація свідчать про стікання дощових вод з дахів будівель відповідача на територію земельної ділянки позивачки (а.с. 37, 38, 41).

Як встановлено судом, права позивачки були порушені, так як відповідач фактично розмістив тимчасову дерев`яну господарську споруду впритул до межі земельної ділянки позивачки без належного по закону відступу. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханнями усунути зазначені порушення, проте ці звернення ОСОБА_2 були проігноровані.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей.

На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно вимог державних будівельних норм Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", а саме п. 6.1.41 при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1 -25.

Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать, що відповіднебудівництво з боку відповідача створює для позивачки перешкоди для користування належною їй земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , які полягають, у влаштуванні водостоку господарських будівель ОСОБА_2 таким чином, що вода стікає на ділянку ОСОБА_1 безпосередньо під фундамент допоміжної господарської споруди. Отже, господарська споруда (сарай) відповідача зведена без дотримання вимог ДБН про відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку, що в підсумку перешкоджає позивачці повноцінно користуватися своєю власністю. Тому, позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Зважаючи на це, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840, 80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами, що належать ОСОБА_1 , а саме: перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на повернення сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.02.2022.

Суддя: Р.В. Ралець