2-746/2009
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Шпітько Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак, заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі №2-746/09 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, -

встановив:

04 жовтня 2021 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, яка направлена поштою 01 жовтня 2021 року, про що міститься відмітка на конверті, в якій представник просив поновити строки пред`явлення виконавчих листів до виконання по рішенню Токмацького районного суд Запорізької області від 26 жовтня 2009 року по справі № 2-746/2009 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначено, що 26 жовтня 2009 року суддя Токмацького районного суду Запорізької області ухвалив рішення по справі № 2-746/2009 про задоволення позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно, на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 14.14205 від 10.12.2007 року в розмірі 89 485,78 грн., витрати по держмиту в сумі 894,86 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 90 410,64 грн. заборгованість в сумі 30 933,63 грн.

Рішення набрало законної сили 06.11.2009 року. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання 06.11.2010 року. Виконавчі листи видано 05.08.2021 року.

Після отримання виконавчих листів, стало питання щодо пред`явлення їх до виконання до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У зв`язку з пропущеним строком пред`явлення зробити це не має можливості. Так як у виконавчих листах вказано строк пред`явлення до 06.11.2010 року. У зв`язку з чим, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області для поновлення строку.

Несвоєчасне отримання первинного рішення суду та виконавчих листів по справі, обумовлений великою кількістю судових проваджень по фігурантам та текучістю кадрів в ЗАТ КБ «ПриватБанк» на той час, не повною автоматизацією програмних комплексів, внаслідок чого відбулися технічні збої в комплексах та в приписах по справі та фахівці АТ КБ «ПриватБанк» не отримали своєчасно оригінали рішення суду та виконавчі листи. Після того, як відновились приписи по справі, негайно було надано уточнюючий запит по справі до Токмацького районного суду та отримано рішення суду та три виконавчі листи.

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого листа пропущено, а боржники самостійно відмовляються виконувати рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд поновити строки для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Стягувач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви належним чином повідомлені, просили заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання розглянути без участі представника банку.

Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви належним чином повідомлялись. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, дослідивши матеріали заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, матеріали цивільної справи № 2-3368/10, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2009 року заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області розірвано кредитний договір № 14.14205 від 10 грудня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 14.14205 від 10 грудня 2007 року в розмірі 89 485,78 грн., витрати по держмиту в сумі 894,86 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 90 410,64 грн. (а.п. 85-86).

Рішення набрало законної сили 06 листопада 2009 року.

04 листопада 2009 року до суду звернувся представник «ПриватБанк» з заявою, в якій просив видати нарочно представнику копію рішення від 26 жовтня 2009 року та виконавчі листи. В даній заяві міститься відмітка про те, що представник отримав копію рішення 08 грудня 2009 року (а.п. 88).

03 серпня 2021 року від представника АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла заява, в якій просили оформити та направити поштою представнику «Приватбанк» виконавчий лист за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення (а.п. 94-96).

09 серпня 2021 року представнику АТ КБ «Приватбанк» направлено три виконавчих листи № 2-746/2009 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , солідарно, на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк», для пред`явлення до ВДВС за місцем проживання (а.п. 97).

Представник заявника отримав виконавчі листи після спливу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до інформації наданою начальником Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на теперішній час у Відділі відсутні виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 2-746/09 від 26 жовтня 2009 року Токмацьким районним судом Запорізької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

При цьому ЦПК України та Закон України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, зокрема, пред`явлення виконавчого листа до виконання; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Гарантії виконання судових рішень, які набрали законної сили і таким чином набули статусу остаточних, охоплюються змістом принципу правової визначеності.

Елементом належної судової процедури, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, є принцип "рівності вихідних умов" [27] або як його ще називають принцип "рівності сторін" [25, с.59] і принцип змагальності [13, с. 176]. Принцип "рівності вихідних умов" (рівності сторін) вимагає надати кожній стороні можливість представити свою справу в умовах, які не дають їй значних переваг перед її опонентом, а принцип змагальності означає, що сторони мають право знайомитися зі всіма доказами або запереченнями, що залучені до справи, висловлювати свою думку про їх наявність, зміст і достовірність у відповідній формі та у відповідний час, у разі необхідності - у письмовій формі та заздалегідь.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункті 41 рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Статтею 368 ЦПК України (в редакції чинній на час набрання рішенням суду першої інстанції законної сили), яка регламентувала звернення судових рішень до виконання, було визначено що питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист - ч. ч. 1 та 2 приведеної статті.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Разом з тим, національним законом встановлено обмеження строком, із спливом якого стягувач позбавляється права вимагати процедури примусового виконання судового рішення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Перелік підстав, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Жодних поважних причин не отримання виконавчих листів з листопада 2009 року заявник суду не зазначив.

В заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання відсутнє правове обґрунтування поважності пропуску строку, не надано жодних належних доказів, чому із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання АТ КБ «ПриватБанк» звернулось через значний проміжок часу, а саме більше десяти років, після набрання рішенням законної сили.

Представник стягувача в заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання зазначив, що несвоєчасне отримання первинного рішення суду та виконавчих листів по справі, обумовлений великою кількістю судових проваджень по фігурантам та текучістю кадрів в ЗАТ КБ «ПриватБанк» на той час, не повною автоматизацією програмних комплексів, внаслідок чого відбулися технічні збої в комплексах та в приписах по справі та фахівці АТ КБ ПриватБанк не отримали своєчасно оригінали рішення суду та виконавчі листи. Проте дані обставини жодним чином не підтверджені, не надано жодних належних доказів підтверджуючих данні обставини, та поважності причини пропуску пред`явлення виконавчих листів до виконання. Не надано доказів того, яким чином ці обставини вплинули на пропущення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені заявником обставини, не доводять поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання. До суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що банк цікавився рухом відповідного судового провадження, постановленням судового рішення тощо.

Звернення представника АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, через значний проміжок часу, а саме більше десяти років, після набрання рішенням законної сили, є наслідком неналежного здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Заявником не зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів на підтвердження того, що строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання був пропущений з об`єктивних поважних причин. При цьому, нескоординованість дій працівників і представників банку не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто - не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущений АТ КБ «ПриватБанк» з поважних причин.

Так, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання стягувач звернувся у жовтні 2021 року, тобто через значний проміжок часу, а саме більше десяти років, після набрання рішенням законної сили, що свідчить про те, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначені стягувачем обставини не можуть бути визнані, як поважні причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Будь-яких пояснень у зв`язку з чим банк лише в 2021 році звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів останнім не надано.

Жодних інших належних та допустимих доказів поважності причин пропуску вказаного строку заявником суду надано не було.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Дослідивши письмові докази у справі, суд звертає увагу, що стягувач жодним чином не обґрунтовує чому протягом такого значного проміжку часу він не вчиняв будь-яких дій по отриманню виконавчих документів.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок, що АТ КБ «ПриватБанк» не належно поставився до своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, враховуючи, що саме Банк є ініціатором судового провадження. У зв`язку з викладеним суд не знаходить, поважних причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. Суд вважає, що відсутні законні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі №2-746/09 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Керуючись ст.ст. 433, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі №2-746/09 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: