Провадження № 22-ц/812/401/22
Єдиний унікальний номер справи 487/5804/16-ц
Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Локтіонової О.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

з участю:

скаржника ОСОБА_1 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, яку постановлено 17 січня 2022 року, в приміщенні того ж суду, під головуванням судді Нікітіна Д.Г., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса),

у с т а н о в и в:

09 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), яку обґрунтовував наступним.

У Заводському ВДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на виконанні знаходиться виконавче провадження, щодо виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2017 року, у справі №487/5804/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку єдність Миколаїв та ПАТ "Миколаївгаз" про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Посилаючись на те, що вказане рішення не виконується належним чином, просив суд встановити судовий контроль по виконанню рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2017 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2022 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, а скаргу направити на подальший розгляд до суду першої інстанції, для встановлення причин невиконання рішення суду та зміни сторони виконавчого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи скаржника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1ст.450 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон) передбачено, що державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи положення ст. 447 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 7 Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави зробити висновок про те, що суд за результатами розгляду скарги може ухвалити судове рішення про визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності конкретного державного виконавця, який вчинив такі дії, а не органу виконавчої служби, як юридичної особи. Державний виконавець, дії або бездіяльність якого оскаржується, має бути залучений до участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року у справі № 487/5804/16-ц зобов`язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

На виконання зазначеного рішення 13 липня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 487/5804/16-ц.

21 грудня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Кухарем С.С. відкрито виконавче провадження № 60924645 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановами державного виконавця від 16 січня 2020 року та 30 січня 2020 року на АТ «ОГС «Миколаївгаз» було накладено штрафи у розмірі 5 100 гривень та 10 200 гривень на користь держави.

03 березня 2020 року виконавче провадження було завершено згідно з п.11 ч.1 ст.39 Закону «Про виконавче провадження».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2020 року постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року визнано незаконною та скасовано.

08 жовтня 2020 року у відповідності до ст.41 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження було відновлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року, залишену без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання нікчемною і скасування постанови державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Кухаря С.С. від 08 жовтня 2020 року відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2021 року, залишену без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Кухаря С.С. відмовлено.

При перевірці обґрунтованості чергової скарги заявника суди встановили, що 18 листопада 2020 року виконавче провадження було закрите на підставі п.13 ч.1 ст.39, ст.40 Закону «Про виконавче провадження».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року постанова державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) про закінчення виконавчого провадження визнана незаконною.

26 березня 2021 року постановою державного виконавця виконавче провадження було відновлено на підставі ст.41 Закону «Про виконавче провадження».

29 березня 2021 року стягувачу та боржнику направлено повідомлення про перевірку рішення із зазначенням стягувачу, що виконання рішення можливо за умови допуску працівників АТ «ОГС «Миколаївгаз».

01 квітня 2021 року при виході державного виконавця за місцем виконання рішення о 14:00 год. Стягувач відмовився допускати працівників АТ «ОГС «Миколаївгаз» та державного виконавця, про що складено відповідний акт.

01 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №487/5804/16-ц стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону «Про виконавче провадження» у зв`язку із не допуском стягувачем до власного помешкання, що перешкоджає виконанню рішення суду.

Звертаючись до суду із черговою скаргою щодо невиконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року по справі №487/5804/16-ц, ОСОБА_1 в якості суб`єкта оскарження не зазначив конкретного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та які саме його рішення, дії або бездіяльність він оскаржує і які обставини свідчать про це.

Даних про уточнення скарги щодо суб`єкта оскарження та вимог скарги матеріали справи не містять.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 по суті та відмовляючи у її задоволені, суд зазначив, що заявник не довів у встановлено порядку обставин на які посилається у поданій скарзі, в діях виконавця відсутні обставини неправомірної бездіяльності, а тому вимоги скарги є необґрунтованими.

Як вбачається з інформації наданої Заводським ВДВС у м. Миколаєві 01 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №487/5804/16-ц стягувачу. Станом на 14 грудня 2021 року у Заводському ВДВС м. Миколаєва виконавчих проваджень в яких стягувачем є ОСОБА_1 - не перебуває. Зазначений виконавчий документ перебуває у Заводському ВДВС м. Миколаєва, оскільки стягувач не з`явився для його отримання (т. 28 а.с. 10).

За такого, зазначені в скарзі дії вже неодноразово були предметом перевірки у вищезазначеній справі, а у скарзі по даній справі відсутнє викладення конкретних обставин щодо незаконності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта оскарження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Аргументи в апеляційній скарзі щодо формального підходу до вирішення скарги та безпідставно відмовив у її задоволенні спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєвавід 17 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.В. Локтіонова

Н.В. Самчишина

_______________________________________________________

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.