Справа №498/113/22
Провадження №2/498/101/22
УХВАЛА

11 лютого 2022 року

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області - Ткачук О.Л., дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИЛА:

09 лютого 2022 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, так як вона не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

Згідно із частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В доданій до позовної заяви копії свідоцтва про народження зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є громадянкою Республіки Молдова, враховуючи те, що вона не є громадянкою України, з огляду на заявлені позовні вимоги, та положення ЦПК України щодо підсудності розгляду таких спорів, позивачу необхідно надати належні докази того, що ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою, вказаною у позовній заяві (надати актуальний договір оренди житла, відомості з міграційної служби, які стосуються зареєстрованого місця проживання нерезидента країни, тощо), або докази останнього відомого зареєстрованого місця проживання/перебування відповідачки у Роздільнянському (бувшому Великомихайлівському) районі Одеської області чи в будь-якій іншій області України, або місця знаходження її майна, або постійного зайняття (роботи).

Отже, звертаючись із позовом до суду, позивач вказує місце проживання відповідача, зареєстроване у встановленому законом порядку: с.Райки Роздільнянського району Одеської області, проте, до позовної заяви позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження факту проживання/перебування відповідача як взагалі в Україні так, зокрема, саме на території Роздільнянського (бувшого Великомихайлівського) району Одеської області.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Такий позов приймається судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме у випадку, якщо при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, за відсутності спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини здійснено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою.

В той же час, звертаючись до суду з вимогою про визнання батьківства, позивачем, окрім свідоцтва про народження, не було додано до своєї позовної заяви доказів на підтвердження вчинення запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Таким чином, неподання позивачем доказів внесення запису про батька дитини за вказівкою матері унеможливлює прийняття судом позовної заяви до розгляду.

Крім того, відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

У відповідності до ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 5 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року визначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Однак, до позовної заяви не додано доказів досудового врегулювання спору, звернення до органів РАЦСу з відповідною заявою, а у разі неможливості досудового врегулювання зазначеного питання, відповідної вмотивованої відмови органів РАЦСу.

Згідно положень ст.ст. 174, 175 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі (ст. 53 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить визнати його батьком відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою особою, має право самостійно розпоряджатись своїми правами та обов`язками, і не є дитиною в розумінні норм Сімейного Кодексу України.

Разом з тим, до позовної заяви в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не залучено повнолітнього ОСОБА_3 , відносно якого ініціюється питання про визнання батьківства, зазначено його заінтересованою особою та до позову не додано його згоди про визнання батьківства відносно нього, а тому рішення у справі може вплинути на права останнього.

Крім того, для встановлення кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Райки Великомихайлівського району Одеської області, необхідні спеціальні знання в області медицини та генетики та правильного вирішення вказаної справи, однак в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача щодо призначення судової молекулярно-генетичної експертизи ДНК.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, в термін який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали, попередивши останнього про те, що у разі коли він, відповідно до вказівок судді, у встановлений строк усуне недоліки, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Л.Ткачук