РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27січня 2022 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Василенко А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Калюжного С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду м. Херсона цивільну за справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відновлення меж,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про відновлення меж земельної ділянки, просила відновити межу, яка поділяє земельну ділянку між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В подальшому 29.10.2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивачу належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_2 . По сусідству з відповідачем у житловому будинку АДРЕСА_1 проживають відповідачі. Їх житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою позивача. Позивач зазначає, що відповідачі перемістили межу, яка розділяє їх земельні ділянки на 60 сантиметрів у глиб земельної ділянки позивача. Представником ТОВ науково-виробниче підприємство «Кадастр» було виконано роботи по відновленню (встановленню) зовнішніх меж земельної ділянки, та встановлено, що між кутами №72 і №1 повинна бути пряма лінія, але огорожа збудована не по прямій лінії та її необхідно вирівняти. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить зобов`язати відповідачів усунути створені ними перешкоди у користуванні належній позивачу земельною ділянкою та її межами за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язати відповідачів між кутами №72 і №1, де огорожа збудована не по прямій лінії вирівняти огорожу по прямій лінії, тобто відновити огорожу між земельними ділянками та задовольнити вимоги, викладені в позовній заяві від 18.11.2016 року.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ігнатенко О.Й., відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області №2069/17 від 29.05.2017 року суддя Ігнатенко О.Й., не може продовжувати розгляд справи.

29.05.2017 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І., повторно автоматизовано розподілено дану справу.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. від 04.02.2019 року , заяву про відвід судді задоволено.

06.02.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М., повторно автоматизовано розподілено дану справу.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 20.02.2019 року, цивільну справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 09.04.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 04.07.2019 року зупинено провадження у справі до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини можливими спадкоємцями на майно померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 03.12.2019 року, відновлено провадження, та витребувано докази.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 11.06.2020 року витребувано докази у справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 04.03.2020 року витребувано докази у справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 27.01.2021 року, замінено відповідачів правонаступниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1.12 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» складання державного акту на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів, проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

В силу вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.1989 року за реєстровим номером 58, є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, житловою площею 24 кв.м., по АДРЕСА_2 .

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку, позивач є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0812 га., цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно виписки Степанівської сільської ради народних депутатів Суворовського району м.Херсона Херсонської області, межі між земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не змінювати. Зобов`язати ОСОБА_8 , надати допуск ОСОБА_4 , до свого дому для обслуговування.

Згідно акту відводу і встановлення меж присадибної ділянки від 25.02.99 року, на підставі рішення Степанівської сільської ради №7 від 25.02.99 року, позивачу за її заявою відведена земельна ділянка в натурі, в АДРЕСА_2 . Зазначено, що ОСОБА_1 , без відома Степанівської сільської ради не повинна самостійно змінювати межі присадибної ділянки.

Згідно відповіді виконавчого комітету Степанівської сільської ради від 05.04.2013 року №Я/26 на заяву позивача від 25.03.2013 року, убачається, що в заяві від 18.03.2013 року позивач просила висловити точку зору стосовно можливості встановити нову огорожу. Із вказаної заяви зрозуміло, що позивач на той час не зверталась до відповідачів з пропозицією встановлення нового паркану, і тому земельного спору між ними не вбачалося.

Згідно ст. 106 Земельного кодексу, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Тобто для відновлення меж позивачу необхідно звернутись до тієї проектної організації, яка цю документацію розробляла, тобто до ТОВ НВП «Кадастр».

Згідно акту про встановлення меж земельної ділянки в натурі та прийому-передачі межових знаків під охорону та зберігання від 05.03.2016 року, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії АБ №499077 реєстраційний №1-АА-71300047 від 09.06.2006 року, відповідно до кадастрового плану земельних ділянок встановлено в натурі межу будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0812 га., місце розташування: АДРЕСА_2 із суміжною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Поворотні точки межі земельних ділянок закріплено в натурі межовими знаками довгострокового зберігання в кількості 4 шт., (т.1, т.8, т.7, т.72 згідно кадастрового плану), які передано під охорону та зберігання власнику земельної ділянки.

Згідно акту обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на даній земельній ділянці існуючі межі не відповідають описам меж масштабом 1:500. Порушені та використовуються існуючі огорожі. Власники відмовляються приводити у відповідність свою земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 21.02.2019 року, в ході обстеження земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №499077, було встановлено, що відповідно до кадастрового плану опис межі не відповідає, а саме: земельна ділянка зменшена на 20 см., зі сторони сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про що свідчить самозахват з їх сторони земельної ділянки, яка належить позивачу.

Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримувалися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних.

Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України № 6-84цс14 від 03.09.2014).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Разом з тим, відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Вирішення питання пов`язаного із відновленням меж земельної ділянки та усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою потребує спеціальних знань в галузі землеустрою.

Під час підготовчого судового засідання стороні позивача роз`яснено право про призначення експертизи та наслідки відмови в її проведенні, що відображено в протоколі судового засідання. Позивач відмовився від призначення експертизи (а.с. 222).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із встановлених обставин вбачається, що позивачем не обґрунтовано позовних вимог належним чином, не надано суду належних доказів на їх підтвердження, у зв`язку з чим в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 15, 16, 316, 317, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 152, 153, 155, 158, 189 ЗК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 77,78, 81, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відновлення межі - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Єпішин