Провадження 22- ц /812/343/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Вялової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №479/904/17 за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Репушевської О.В. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_2 до Фермерського господарства "БОІ Агро" про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «БІО Агро» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею земельної ділянки розміром 3,1571 га з кадастровим номером :01:000:0006 у межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія Р2 №571096 від 24 листопада 2004 року. У 2015 році позивачка дізналася, що її земельною ділянкою користувалося ФГ«БОІ Агро» на підставі договору оренди від 12 вересня 2011 року. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 декілька разів зверталася усно до керівника ФГ«БОІ Агро» - ОСОБА_3 з проханням виплатити орендну плату за 2011 - 2016 роки, не користуватися її земельною ділянкою та повернути для самостійного обробітку. 12 квітня 2017 року було направлено листа через Укрпошту про виплату орендної плати за 2011 - 2016 роки включно. З Відділу Держгеокадастру позивачка отримала договір оренди від 12 вересня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 09 листопада 2012 року № 02318, від її імені, який вона особисто не підписувала і про існування якого не знала. Отже, відповідач незаконно користується земельною ділянкою позивача, не сплачує орендну плату за користування землею.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі за вказаним договором за період 2011 2016 роки, а саме: 10113 грн. 12 коп. орендної плати та 81 грн. 61 коп. пені, а також розірвати договір оренди у зв`язку з невиплатою орендної плати та стягнути на її користь судові витрати.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не отримувала грошових коштів від ФГ «БОІ Агро» на підставі вказаних відомостей нарахування та видачі орендної плати за 2011 -2016 роки, а також доказів того, що підписи у вказаних відомостях написані не позивачем, чи під тиском або будь-яких неправомірних дій.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу в якій зазначила про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час стадії попереднього розгляду було призначено судово почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_2 . Висновком № 19-420 від 29 травня 2019 року встановлено, що підпис в графі «підпис про отримання» відомостей нарахування по видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БОІ Агро» за 2013, 2014, 2015, 2016 роки виконаний не самою ОСОБА_2 , а іншою особою. Надалі були спроби призначити повторні експертизи, але висновку не було надано. Проте, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення належної оцінки висновку №19-40 від 29 травня 2019 року не було надано.

Крім того, позивачка вказує, що суд першої інстанції помилково встановив про відсутність претензій ОСОБА_2 до відповідача по виплаті їй орендної плати, хоча на судовому засіданні позивач неодноразово стверджувала, що орендну плату не отримувала і тому була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданнюцивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону не відповідає.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно положень ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За положеннями ст.21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Закону України та іншими законами України.

Водночас у пункті д ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно положень ст.13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Положеннями ст.ст.627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія Р2 №571096, виданого 24 листопада 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №184, є власником земельної ділянки площею 3.157 га, кадастровий номер :01:000:0006, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Кривоозерської селищної ради Миколаївської області.

12 вересня 2011 року між позивачем та Фермерським господарством "БОІ Агро" в особі голови господарства Біцана О.І., укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 09 листопада 2012 року за реєстровим №0235, за умовами якого позивач надала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку площею 3.157 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Кривоозерської селищної ради Миколаївської області, строком на 49 років.

Відповідно до умов вказаного Договору оренди землі від 12 вересня 2011 року, орендна плата сплачується орендарем у формі та розмірі 3 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки. Орендар має сплачувати орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше, як у строк до 31 грудня щороку.

Розділом "Зміна умов договору і припинення його дії" Договору визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Дія Договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки, за мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір оренди припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків визначених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є судове рішення про його розірвання.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що позивачка посилається на систематичне неотримання від Фермерського господарства "БОІ Агро" орендної плати за користування належної позивачеві земельної ділянки за 2011-2016 роки, що є підставою для його розірвання.

На спростування вказаних доводів відповідачем надано відомості про нарахування та отримання орендної плати за 2013-2016 роки (т. 1 а.с. 58-65).

Ухвалою районного суду від 02 квітня 2019 року у даній справі призначено судово- почеркознавчу експертизу.

Так, відповідно до експертного висновку за № 19-420 від 29 травня 2019 року Миколаївського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України слідує, що підпис в графі «підпис про отримання» відомостей нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БОІ Агро» за 2013, 2014, 2015, 2016 роки виконаний не самою ОСОБА_2 , а іншою особою.

В подальшому судом була призначена повторна почеркознавча експертиза відповідно до ухвали від 07 листопада 2019 року (т. 1 а.с. 222).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року ухвала районного суду від 07 листопада 2019 року про призначення повторної експертизи скасована.

Відповідно до висновку спеціаліста від 18 лютого 2020 року за № 21 Української експертної компанії судова почеркознавча експертиза проведена на підставі ухвали про призначення судово-почеркознавчої експертизи, винесеної за результатами проведення якої складено документ - «висновок №19-420 судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах цивільної справи №479/904/17 (провадження 2/479/7/19) є неповною та необ`єктивною, а зроблені в результаті дослідження висновки є недостатньо обґрунтованими та викликають сумніви у їх правильності (т.2 а.с. 66).

В подальшому за клопотанням представника відповідача районним судом неодноразово призначалася повторна експертиза, проте ухвали суду експертними установами поверталися без виконання.

Остаточно ухвалою від 22 квітня 2021 року районним судом призначено повторну судово- почеркознавчу експертизу з тих самих питань, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру. В розпорядження експертам надано: об`єкти дослідження відомості нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БОІ АГРО» за 2013-2016 роки, а також експериментальні зразки підписів та почерку ОСОБА_2 під впливом збиваючих факторів (т. 2 а.с. 132).

01 червня 2021 року до районного суду надійшло клопотання експерта про надання вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 , а також експериментальних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 завірених згідно чинного законодавства, а також експерт вказав, що в ухвалі про призначення експертизи вказано про надання експериментальних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 під впливом збиваючих факторів, проте в самих зразках про це не вказано і не вказано під впливом яких саме збиваючих факторів здійснені експериментальні зразки (т. 2 а.с. 136).

Ухвалою від 13 липня 2021 року районний суд зобов`язав ОСОБА_2 в строк до 29 липня 2021 року надати суду для проведення експертизи вільні зразки підписів та почерку за відповідні роки у кількості не менше 10-15 аркушів. ОСОБА_2 роз`яснено наслідки передбачені ч. 1 ст. 109 ЦПК України (т. 2 а.с. 145).

Покладаючи вказаний обов`язок на позивачку, районний суд ні в ухвалі про призначення повторної експертизи ні в даній ухвалі не вказав з яких причин не передано на дослідження експерту вільні зразки підпису ОСОБА_2 у вигляді 4-х розрахункових книжок за електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 видані ОСОБА_2 від 15 серпня 2013 року, від 22 серпня 2014 року, 01 вересня 2014 року та 15 серпня 2016 року та довіреність посвідчена Шинарук Н.І., нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори 01 червня 2018 року, які були предметом дослідження експерта Миколаївського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України відповідно до його висновку № 19-420 від 29 травня 2019 року та повернуті районному суду відповідно до супровідного листа від 29 травня 2019 року за № 07-19/19-420 (т. 1 а.с. 151).

22 липня 2021 року до районного суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 14 липня 2021 року через невиконання клопотання експерта.

В судовому засіданні від 25 жовтня 2021 року сторони будь-яких клопотань не заявляли наполягали на продовженні розгляду справи.

Районний суд, відмовляючи в задоволені позову зазначав про встановленість факту нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв 2013-2016 роки ОСОБА_2 Фермерським господарством "БОІ Агро" відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, як вказав суд, підтверджується її підписом у вказаних відомостях.

Проте, враховуючи наявність заключення експерта Миколаївського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 19-420 від 29 травня 2019 року такий висновок суду, не відповідає наявним доказам у справі.

Вказаний висновок експерта не спростовано іншими належними та допустимими доказами. В той же час таким доказом не є наведений вище висновок спеціаліста щодо сумнівів в об`єктивності висновку експерта.

Також відсутні підстави і для застосування до позивачки наслідків передбачених ч. 1 ст. 109 ЦПК України щодо визнання факту для з`ясування якого призначається експертиза, або відмова у його визнанні, оскільки остання надавала суду вільні зразки підпису, які були предметом дослідження експерта, та в судовому засіданні представник позивачки пояснив про відсутність інших зразків підпису, оскільки позивачка має похилий вік та не веде переписку.

Таким чином, районний суд зазначаючи про ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження неотримання грошових коштів від ФГ "БОІ Агро" на підставі вказаних відомостей нарахування та видачі орендної плати за 2011-2016 роки, а так само доказів того, що підписи у вказаних відомостях написані не позивачем, чи під тиском або будь-яких неправомірних дій, не ґрунтується на доказах у справі та протирічить наведеному висновку експерта від 29 травня 2019 року, якому районний суд не надав будь-якої оцінки.

Також суд вказав, що в судовому засіданні позивачка пояснювала, що не має претензій до відповідача по виплаті їй орендної плати. Проте, в судовому засіданні позивачка заявила про отримання зерна від відповідача і, в зв`язку з цим, вона не має претензій, однак, орендну плату вона не отримувала і такого не пам`ятає. Від позовних вимог позивачка не відмовлялася і судом процесуальне рішення з цього приводу, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не приймалося, тому таке посилання суду є безпідставним.

Так, відповідно до наведених положень закону, які регулюють спірні відносини, в разі систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, таке є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки вважається істотним порушенням умов договору, так як позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Згідно положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи наведені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність систематичної несплати відповідачем ФГ «БОІ Агро» орендної плати позивачці ОСОБА_2 , що відбувалося протягом з 2011 року по 2016 рік, що є підставою для стягнення за вказаний період орендної плати та розірвання договору оренди між ними від 12 вересня 2011 року.

Так розмір орендної плати, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за вказаний період становитиме :

за 2011 рік - 1055, 16 грн. з урахуванням індексу інфляції 104, 6, становитиме 1103, 70 грн;

за 2012 рік - 1055, 16 грн. індексу інфляції становить 99, 8;

за 2013 рік - 1055, 16 грн. з урахуванням індексу інфляції 100,5 становитиме 1060,44 грн.;

за 2014 рік - 1055, 16 грн. з урахуванням індексу інфляції 124,9 становитиме 1317, 89 грн.;

за 2015 рік - 1055, 16 грн. з урахуванням індексу інфляції 143,3 становитиме 1512,04грн.;

за 2016 рік - 1055, 16 грн., з урахуванням індексу інфляції 112,4 становитиме 1186 грн, а всього 7233 грн. 12 коп.

Відповідно до п.14 договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Тому також підлягає стягненню пеня за один рік в розмірі 43 грн. 30 коп. (1186 х0,01 % х365).

Таким чином всього до стягнення підлягає 7276 грн. 42 коп. (7233, 12+ 43, 30).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

За такого, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з ФГ на користь ОСОБА_2 7276 грн. 42 коп. орендної плати та розірвання договору оренди землі від 12 вересня 2011 року, укладеного між ФГ «БОІ Агро» та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі 09 листопада 2012 року за №0235.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції задоволено частково (72%), є підстави для розподілу судових витрат, а саме для стягнення судового збору на користь позивачки з відповідача у розмірі 1993 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року скасувати, у справі ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Фермерського господарства "БОІ Агро" про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити частково.

Розірвати договір оренди від 12 вересня 2011 року, укладений між Фермерським господарством «БОІ Агро» та ОСОБА_2 земельної ділянки площею 23,157 га, в тому числі 3,157 га ріллі, зареєстрований у відділі Держкомзему Кривоозерського району Миколаївської області про що у державному реєстрі земель вчинено запис 09 листопада 2012 року за №02318.

Стягнути з Фермерського господарства «БОІ Агро» ( вул. Уріцького, буд 15 смт Криве Озеро, Первомайський район, Миколаївська обл.) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) орендну плату в розмірі 7233,12 грн., пеню в розмірі 43,30 грн., а всього 7276,42 грн.

Стягнути з Фермерського господарства «БОІ Агро» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1993 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 21 лютого 2022 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська