Єдиний унікальний номер 448/197/22
Провадження № 2/448/232/22
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2022 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про: зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Жидачек Т.М., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про: зняття арешту з майна.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем порушується питання про зняття арешту з причепу марки «ТА-НО», 2015 року випуску, реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , колір сірий, накладений постановою державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в рамках виконавчих проваджень ВП№52992014, ВП№56868601, ВП №56868813.

Отже, спірним майном є причіп марки «ТА-НО», 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , колір сірий.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Транспортні засоби в України підлягають обов`язковій державній реєстрації, наслідком якої є отримання власником свідоцтва про реєстрацію чи тимчасового реєстраційного талону.

Зазначені обов`язок фізичних та юридичних осіб встановлений «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим ПКМУ від 07.09.1998 року № 1388 в редакції ПКМУ від 23.12.2009 року № 1371.

Місцезнаходження транспортних засобів визначається при вирішенні питання про відкриття провадження у справі із дотриманням Порядку за свідоцтвом про реєстрацію чи тимчасовим реєстраційним талоном на транспортний засіб, а не на власний розсуд учасників справи чи суду.

Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Державна реєстрація передбачає сплату обов`язкових платежів (податки і збори), ведення обліку транспортних засобів, тощо.

Як вбачається із позовної заяви за позивачем спірний причіп відповідно до вимог закону не зареєстрований, вимоги Порядку позивачем не дотримані.

Відповідно до частини 2 статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність).

Позивачем не зазначено в позові та не надано доказів щодо місцезнаходження спірного рухомого майна на території, що відноситься до юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області. Позивач є зареєстрованим у АДРЕСА_1 , причіп придбаний з прилюдних торгів, копії свідоцтва про реєстрацію причепу до позову не додано. Посилання заявника про місцезнаходження спірного майна на території складу Галицької митниці Дермитслужби і відповідно це є юрисдикцією Мостиського районного суду є хибним, оскільки: місцезнаходження (іменник) - пункт, місце, де хто-, що-небудь знаходиться, а зберігання (дієслово) дія за значенням зберігати; тимчасовий технологічний процес.

Тобто приймаючи до уваги вище зазначене, убачається, що тимчасове зберігання спірного майна на території Яворівського району Львівської області не тягне за собою беззаперечності юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до юрисдикції Пустомитівського районного суду Львівської області.

Таким чином, визначення позивачем фактичного місця знаходження спірного причепу самостійно, як підставу для відкриття провадження судом, суперечить вимогам процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також ті обставини, що позов пред`явлений до фізичної особи, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що не відноситься до юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області, арешт на рухоме майно причіп марки «ТА-НО», 2015 року випуску, реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , колір сірий було накладено державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), позивачем не надано суду доказів місцезнаходження майна - причепу, вважаю, що підстави для розгляду справи Мостиським районним судом Львівської області відсутні.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ЦПК України).

Згідно статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За нормами частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Враховуючи, що позовна заява про зняття арешту з майна подана з порушенням правил підсудності, вважаю за необхідне заяву з доданими до неї документами направити для розгляду до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Керуючись статтями 31, 32, 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про: зняття арешту з майна,- передати на розгляд до Пустомитівського районного суду Львівської області (81100, м. Пустомити, вул. Івана Кандиби, 3, Львівської області), за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юрій БІЛОУС

Ухвала суду набрала законної сили «____»__________20___ року

Суддя Юрій БІЛОУС