ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 632/747/21

провадження № 22-ц/818/577/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторіал К»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2021 року в складі судді Росохи А.В.,

у с т а н о в и в :

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторіал К» (далі - ТОВ «Факторіал К») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що з 01 липня 2020 року ОСОБА_1 перебувала у трудових стосунка з ТОВ «Факторіал К», працюючи на посаді інженера-конструктора.

29 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Факторіал К» було укладено Договір про відпрацювання, за умовами якого позивач зобов`язався направити відповідача на підвищення кваліфікації та профінансувати таке навчання, а відповідачка зобов`язалася пройти навчання у повному обсязі і відпрацювати у позивача два роки після проходження навчання та отримання сертифікату.

Вартість навчання відповідно до Додатку №1 до договору на надання послуг № 072 від 27 липня 2020 з Українсько-Американським Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «КОДА» (далі- ТОВ Фірма «КОДА») складала 29 166, 67 грн без ПДВ.

З 01 серпня 2020 року по 07 серпня 2020 року відповідачка проходила навчання та 07 серпня 2020 року успішно закінчила курс навчання «Програмне забезпечення POLYWORKS» для роботи на координатно - вимірювальних машинах.

Проте трудові стосунки між сторонами були припинені до завершення строку відпрацювання, зазначеного в договорі, оскільки 20 січня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено за згодою сторін на підставі пункту1 статті 36 КЗпП України.

При проведенні розрахунку при звільненні з заробітної плати відповідача грошові кошти за навчання утримано не було, вимогу від 05 березня 2021 року про повернення коштів ОСОБА_1 залишила без задоволення.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Факторіал К» просило стягнути з ОСОБА_1 витрати на навчання у розмірі 29166,67 грн.

09 червня 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що підвищення кваліфікації працівників є обов`язком роботодавця, що свідчить про відсутність підстав для відшкодування коштів, витрачених на навчання працівників, у разі його звільнення. Українсько-Американське ТОВ Фірма «КОДА» не має відповідних дозволів на здійснення професійного навчання, вказаним товариством було проведено консультацію, а розрахунки, що здійснювались між товариствами - оплата за консультаційні послуги операторів. Також, вона була звільнена за ініціативою роботодавця, оскільки товариство змінило юридичну адресу та місце господарської діяльності на місто Полтаву.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2021 року позов ТОВ «Факторіал К» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторіал К» витрати на навчання в сумі 29 166,67 грн та 2270,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що витрати, понесені позивачем є обґрунтованими, їх обсяг доведено належними та допустимими доказами, а тому, враховуючи умови договору, укладеного між сторонами, підлягають стягненню з відповідачки.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що організація та проведення навчання позивачем було здійснено у зв`язку необхідністю підвищення її кваліфікації для забезпечення більш ефективної господарської діяльності, тобто, обумовлено потребами товариства, а тому, враховуючи перебування сторін у трудових стосункам, витрати мають бути понесені позивачем та не підлягають відшкодуванню. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обсягу витрат на проведення її навчання.

02 листопада 2021 року ТОВ «Факторіал К» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що укладення договору на навчання з подальшим відпрацюванням відповідає вимогам чинного законодавства, а тому у разу порушення умов договору витрати на проведення навчання мають бути відшкодовані працівником.

ТОВ Фірма «КОДА» є офіційним дистриб`ютором координатно-вимірювальних машин та має повноваження на надання послуг з навчання на території України щодо роботи на вказаних пристроях, а тому доводи відповідачки щодо відсутності дозволів на проведення підвищення кваліфікації є необґрунтованими. Доводи ОСОБА_2 щодо звільнення за ініціативою роботодавця не стосуються предмету позову, оскільки відповідачка не оскаржила звільнення в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2021 року за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що з 01 липня 2020 року по 20 січня 2021 року ОСОБА_1 працювала на посаді інженера-конструктора ТОВ «Факторіал К» ( а.с. 11).

29 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Факторіал К» укладено договір про відпрацювання, предметом якого є врегулювання цивільно правових відносин між роботодавцем та працівником відносно порядку та умов оплати роботодавцем послуги третьої особи щодо навчання, а саме підвищення кваліфікації працівника.

Відповідно до п. 2.2. Договору для реалізації мети щодо навчання відповідача позивач взяв на себе зобов`язання організувати, забезпечити та оплатити навчання відповідачки шляхом укладання відповідних договорів з третіми особами, діяльність яких передбачає надання послуг з навчання відповідачки за напрямком його професійної діяльності у позивача.

За п. 2.3. Договору, умови та вартість навчання зазначені в Договорі на надання послуг № 072 від 27 липня 2020 року, укладеному між роботодавцем та ТОВ Фірма «КОДА».

Згідно з пунктом 2.7. Договору укладаючи Договір про відпрацювання, щодо порядку та умов оплати позивачем за навчання відповідача, сторони виходили з того, що після закінчення курсу навчання відповідач буде зобов`язаний відпрацювати на підприємстві 2 роки.

У пунктах 2.7.1. та 2.7.2. Договору сторони узгодили, що у випадку розірвання відповідачем з власної ініціативи трудових відносин з позивачем до закінчення навчання, відповідачка зобов`язується відшкодувати позивачу повний розмір здійснених позивачем витрат на навчання. У випадку дострокового звільнення відповідача (незалежно від причин звільнення, за винятком призову на військову або альтернативну службу, установлення інвалідності, обрання на виборну посаду або смерті працівника), останній зобов`язаний буде відшкодувати відповідачу повний розмір здійснених роботодавцем витрат на навчання.

Відповідно до п. 3.1 Договору, працівник зобов`язаний: відпрацювати на підприємстві 2 роки з моменту отримання сертифікату після закінчення навчання; у разі дострокового звільнення відшкодувати роботодавцю повний розмір здійснених витрат на навчання.

Згідно з Додатком №1 до договору на надання послуг № 072 від 27 липня 2020 року вартість навчання за 1 послугу становить 87 500,00 грн без ПДВ, з розрахунку на підготовку/навчання 3-х операторів/працівників (а. с. 22).

Вказані кошти, а також ПДВ у розмірі 17500 грн було сплачено позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним доручення № 506 від 28 липня 2020 року (а. с. 27).

З 01 серпня по 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 пройдено теоретичний курс та частково практичний курс навчання (підвищення кваліфікації) з підготовки операторів для КВМ HEXAGON Absolute Arm по роботі з П3 POLYWORKS, з 06 серпня 2020 по 07 серпня 2020 року відповідачкою відпрацьовано навички по роботі з вимірювальною рукою КВМ HEXAGON Absolute Arm на території підприємства ТОВ «Факторіал К» у м. Полтава, що підтверджується звітамим про виконану роботу у службовому відрядженні від 04 серпня 2020 року та 10 серпня 2020 року (а. с. 17, 18).

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 видано сертифікат про закінчення курсу навчання «Програмне забезпечення POLYWORKS» для роботи на координатно - вимірювальних машинах (а. с. 28).

Наказом ТОВ «Факторіал К» № 13-К відповідачку звільнено за угодою сторін за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (а. с. 30).

Претензією від 05 березня 2021 № 67/21-2 запропоновано ОСОБА_1 в термін п`ять банківських днів перерахувати гроші в сумі 35 000 грн на банківський рахунок відповідача за умовами укладеного Договору про відпрацювання (а. с. 31-32).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша стаття 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини другої, п`ятої - сьомої статті 6 Закону України «Про професійний розвиток працівників» № 4312-VI від 12 січня 2012 року професійне навчання працівників здійснюється безпосередньо у роботодавця та на договірній основі у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах або організаціях. Роботодавці можуть здійснювати формальне і неформальне професійне навчання працівників. Формальне професійне навчання працівників робітничим професіям включає первинну професійну підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації робітників і може здійснюватися безпосередньо у роботодавця або організовуватися на договірних умовах у професійно-технічних навчальних закладах, на підприємствах, в установах, організаціях, а працівників, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів і фахівців, - перепідготовку, стажування, спеціалізацію та підвищення кваліфікації і може організовуватися на договірних умовах у вищих навчальних закладах. За результатами формального професійного навчання працівникові видається документ про освіту встановленого зразка. Неформальне професійне навчання працівників здійснюється за їх згодою безпосередньо у роботодавця згідно з рішенням роботодавця за рахунок його коштів з урахуванням потреб власної господарської чи іншої діяльності.

Встановивши, що між сторонами 29 липня 2020 року укладено договір про відпрацювання, яким сторони погодили навчання, оплату навчання та обов`язок ОСОБА_1 після отриманого навчання пропрацювати у відповідача впродовж двох років, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки ОСОБА_1 порушила вимоги вказаного договору, вартість навчання має бути відшкодовану позивачу відповідачкою в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи ОСОБА_1 , що підвищення її кваліфікації було необхідне у зв`язку з господарською діяльністю товариства, що свідчать про відсутність підстав для стягнення витрат на навчання, є безпідставними. Сплата вказаних коштів у разі невідпрацювання протягом двох років передбачена умовами договору, який був узгоджений з відповідачкою.

Посилання відповідачки, що вона була звільнена за ініціативою позивача є необґрунтованим, оскільки трудові стосунки між сторонами припинено за згодою сторін. Наказ про звільнення ОСОБА_1 у судовому порядку оскаржено не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина