Справа № 338/208/20
Провадження № 22-ц/4808/41/22
Головуючий у 1 інстанції Рибка Л. Я.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В.,Пнівчук О.В.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 його представника адвоката Збіглея І.В.

представника ТзОВ"ПоршеМобіліті" Здоренка В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" Здоренка Владислава Євгеновича на рішення Богородчанського районного суду від 20 вересня 2021 року, ухвалене в складі судді Рибки Л.Я. в смт. Богородчани, повний текст складено 28 вересня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" про визнання припиненими кредитного договору та договору застави транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" звернулось до суду з позовом про стягнення 772 281 гривень заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивовано тим, що 06 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ТзОВ "ПоршеМобіліті" укладено кредитний договір №500006737, відповідно до умов якого товариство надало, а ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 228 368, 31 грн, що було еквівалентом суми 27 890 доларів США 61 цент, строком на 60 місяців, з сплатою 9,90% на рік та передбачили, що вона є змінною. Цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля марки "VW", модель "Passat B7", кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см, 2012 року випуску. 26 серпня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року, згідно з якою ТзОВ "ПоршеМобіліті" надало ОСОБА_1 додатковий кредит у розмірі 85 977 грн 43 коп., що є еквівалентом 6 321 долара США 87 центів, на дату укладання договору, з цільовим призначенням - для сплати страхових платежів. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 06 грудня 2012 року, сторони 10 грудня 2012 року уклали договір застави транспортного засобу № 50001896, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А. та зареєстрований в реєстрі за №2830. ОСОБА_1 починаючи з січня 2014 року почав систематично порушувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів, а з березня 2015 року взагалі припинив сплату платежів. ТзОВ "ПоршеМобіліті" звернулось з вимогою за вихідним №50006737 від 05 жовтня 2015 року про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Станом на день формування вимоги - 05 жовтня 2015 року - сума (тіло) кредиту становила еквівалент 13 780 доларів США 21 цента, що станом на 04 жовтня 2015 року відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ "КредіАгріколь Банк" (21, 134 грн за 1 долар США) становило 291 230 грн 96 коп., а заборгованість по виставленим рахункам склала 162 862 грн 49 коп. Вказана вимога отримана відповідачем 01 грудня 2015 року, останнім строком повернення кредиту, відповідно до умов договору, було 31 грудня 2015 року, однак борг не сплачено. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 06 лютого 2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість на загальну суму 772 281 грн 00 коп., яка складається із:

-заборгованості за виставленими рахунками за період з червня 2015 року по вересень 2015 року включно (до вимоги) з платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 56 415 грн. 13 коп.;

-3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 8 336 грн 86 коп.;

-втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 30 580 грн 50 коп.;

-заборгованості за виставленими рахунками за період з листопада 2015 року по грудень 2017 року з платежів у повернення додаткового кредиту та сплати процентів в розмірі 106 634 грн 80 коп.;

-3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 10 129 грн 25 коп.;

-втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 32 602 грн. 77 коп.;

-заборгованість за тілом кредиту (невиплачена ума кредиту 13 780,21 доларів США) у розмірі 291 230 грн 96 коп.;

-3% річних за час прострочення повернення тіла кредиту (сума кредиту згідно вимоги від 05.10.2015), в розмірі 35 830 грн 96 коп.;

-втрати від інфляції за час прострочення повернення тіла кредиту (сума кредиту згідно вимоги від 05.10.2015), в розмірі 133 648 грн 10 коп.;

-штраф у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування, в розмірі 45 673 грн 66 коп.;

-штрафні санкції відповідно до п. 8.3. Загальних умов, в розмірі 8 019 грн 80 коп.;

-компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 13 178 грн 21 коп.

Вказану заборгованість товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь та судові витрати.

31 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" про визнання припиненими кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року та договору застави транспортного засобу№50006737 від 10 грудня 2012 року.

Позовна заява мотивована тим, що ним 03 квітня 2015 року на підставі п. 7.3. розділу 7 кредитного договору направлено ТОВ «ПоршеМобіліті» заяву (повідомлення) про дострокове розірвання кредитного договору з 15 квітня 2015 року, яка отримана товариством 17 квітня 2015 року. Однак всупереч вимогам, передбаченим п. 3.1., 7.3. кредитного договору, жодного рахунку для сплати на його адресу надіслано не було, як і не надано нового графіка погашення кредиту. Тобто в порушення вказаних пунктів кредитного договору, ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", кредитодавець свої зобов`язання щодо видачі рахунку (включаючи суму дострокового погашення, проценти, комісія) не виконав, чим допустив прострочення прав кредитора. На підставі висновку експерта Тарасюка С.Ю. №0113 від 22 вересня 2017 року загальної заборгованості за кредитом станом на 03 квітня 2015 року становила 85 936 грн. Зазначену суму ним сплачено на рахунок товариства 13 жовтня 2017 року, що підтверджується переказом. З огляду на те, що загальна сума споживчого кредиту становила 228 368 грн 31 коп., а сума сплачена на момент розірвання угоди (03 квітня 2015 року) - 198 962 грн 50 к., доповнена сплатою додаткових платежів в розмірі 85 936 грн 10 коп., що загалом становить 284 898 грн 60 коп. Вважає, що зобов`язання за кредитним договором від 06 грудня 2012 року припинено виконанням, проведеним належним чином, а отже, похідний від нього правочин - договір застави транспортного засобу також підлягає визнанню припиненим. Просив визнати припиненим на підставі його повного виконання кредитний договір №50006737 від 06 грудня 2012 року, укладений між ним та товариством, а також визнати припиненим на підставі припинення основного зобов`язання договір застави транспортного засобу №50006737 від 10 грудня 2012 року, що був укладений між ним та ТзОВ "ПоршеМобіліті", посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстровий запис №2830.

Рішенням Богородчанського районного суду від 20 вересня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" заборгованість за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року у розмірі 439 846 (чотириста тридцять дев`ять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 60 копійок, з яких: 291 230 (двісті дев`яносто одна тисяча двісті тридцять) гривень 96 копійок заборгованість за тілом кредиту, 26 207 (двадцять шість тисяч двісті сім) гривень 98 копійок - 3% річних від простроченої суми зі сплати тіла кредиту, 56 415 (п`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 13 копійок заборгованість зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року, 5 076 (п`ять тисяч сімдесят шість) гривень 81 копійки - 3% річних від простроченої суми зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року, 55 886 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок заборгованість за кредитом (додаткова угода), 5 029 (п`ять тисяч двадцять дев`ять) гривень 24 копійки - 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом (додаткова угода). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" судовий збір в розмірі 6 597 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 21 копійку. В задоволенні решти позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" до ОСОБА_1 відмовлено.

Цим же рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" про визнання припиненими кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року і договору застави транспортного засобу №50006737 від 10 грудня 2012 року, що був укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті". Судові витрати за зустрічною позовною заявою залишено за ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що суд прийшов помилкового висновку про стягнення грошових коштів у розмірі 439 846 грн 60 коп, оскільки така сума складається з нарахувань, що були здійснені ТОВ «ПоршеМобіліті» після 15 квітня 2015 року, тобто в той період, коли договір був достроково припинений, враховуючи допущення кредитором прострочення виконання своїх договірних зобов`язань передбачених п. 3.1 кредитного договору та ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування». Вказує, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні первинні документи кредитора та зведені його облікові відомості по кредитному договору, внаслідок чого встановити та зарахувати платежі, які були сплачені ОСОБА_1 є неможливим. Вказує, що ним була сплачена сума у розмірі 85 936,10 грн, яка не зарахована як грошовий платіж для погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, підлягає застосування строк позовної давності, оскільки ТОВ «ПоршеМобіліті» довідалось про прострочення сплати чергових платежів боржником з березня 2015 року, а з позовом звернулось в лютому 2020 року, тобто підлягає застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України. При цьому, виконання зобов`язання передбачено частинами у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчить про визнання лише їх певної частини, то такі дії не є підставою переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежів. Вказує, що заборгованість за основним кредитором станом на момент ініціювання розірвання кредитного договору, тобто 03 квітня 2015 року становила 85 936 грн 10 коп, що підтверджується висновком судового експерта №0113 від 22 вересня 2017 року. Вказана заборгованість ним погашена в повному розмірі, належних доказів існування іншої заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" Здоренко В. Є. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення втрат від інфляції за час прострочення оплати рахунків 30 580, 50 коп, заборгованість за виставленими рахунками за період з листопада 2015 року по грудень 2017 року з платежів у повернення додаткового кредиту та сплати процентів в розмірі 50 748, 32 грн, втрат від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 32 602, 77 грн, втрат від інфляції за час прострочення повернення кредиту (невиплачена сума кредиту згідно вимог від 05 жовтня 2015 року) в розмірі 133 648, 21 грн та задвольнити позов в цій частині, про задоволення первісного позову в повному розмірі, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що станом на день формування вимоги 05.10.2015 р., невиплачена сума кредиту становила еквівалент 13 780,21 доларів США, що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «КредіАгріколь Банк» станом на 04.10.2015 р. (21,134 грн. за 1 долар США) становила 291 230 грн 96 коп., а заборгованість по виставленим рахункам складала 162 862 грн 49 коп., яка складалася з несплачених чергових платежів (просторочені відсотки та прострочена сума основаного боргу) в розмірі 147 020 грн 31 коп. за період з лютого по жовтень 2015 року, штрафних санкцій відповідно до п. 8.3. Договору в розмірі 14 567 грн 18 коп. та витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості в розмірі 1 275 грн 00 коп. Вимога була отримана 01 грудня 2015 року, тому крайнім строком повернення кредиту є 31 грудня 2015 року, однак борг не було сплачено. Крім того, сплачені ОСОБА_1 13 жовтня 2017 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором було 85 936,10 грн, були спрямовані в рахунок погашення існуючої заборгованості за договором, а саме за період з січня по червень 2015 року, а саме сума в розмірі 78 113 грн 72 коп. в рахунок погашення чергових платежів (просторочені відсотки та прострочена сума основаного боргу) за період з лютого по червень 2015 року (за червень частково), штрафних санкцій в розмірі 6 547 грн 38 коп. та витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості в розмірі 1 275 грн 00 коп., що відображено у зведеній обліковій виписці з рахунку клієнта станом на 31 січня 2020 року. Вимоги ТзОВ «ПоршеМобіліті» про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення є правомірними, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість визнано правомірним. Щодо часткового задоволення вимог про стягнення заборгованості на підставі додаткового кредиту, то вважає необґрунтованим, оскільки, що ТзОВ «ПоршеМобіліті» пред`являючи вимогу про дострокове повернення основного кредиту у 2015 році не вказувало про відмову від кредитного договору, припинення кредитування за додатковим кредитом; а також не вказувало про дострокове повернення додаткового кредиту, а висновок про стягнення з ОСОБА_1 нарахованих процентів за користування додатковим кредитом задоволенню не підлягає, з огляду на те, що пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредитних коштів, відповідно до ст. 1050 ЦК України, право позивача на нарахування процентів припинено є помилковим. Так, згідно п. 10.14. Загальних умов кредитування, Строк кредитування на суму Додаткового кредиту дорівнює строку, що лишається до припинення Кредитного договору. Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача збитків варто зауважити на тому, що відповідно до ч. 3. ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Витрати позивача, понесені на відновлення порушених прав та інтересів, які у відповідності до п. 8.5. Загальних умов кредитування підлягають відшкодуванню Відповідачем становлять 13 178 грн 21 коп. Рахунки, на компенсацію витрат позивача у відповідності до п. 8.5., були надані ОСОБА_1 . Однак, Відповідач проігнорував виставлені рахунки, внаслідок чого, за Відповідачем рахується заборгованість у розмірі 13 178 грн 21 коп.

24 листопада 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" Здоренко В. Є. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив. Вказує, що доводи апеляційної скарги про припинення кредитного договору з 15 квітня 2015 року та допущення прострочення кредитором є необґрунтованим, оскільки мало місце порушення порядку дострокового повернення кредиту. Посилання ОСОБА_1 на недоведеність суми заборгованості та неврахування платежу в жовтня 2017 року спростовується матеріалами справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просять їх задовольнити в повному обсязі, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" Здоренко В. Є. заперечив.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" Здоренко В. Є.підтримав подану скаргу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено неналежне виконання відповідачем- позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість, а також приймаючи до уваги те, що під час розгляду справи судом не встановлено правових підстав для визнання припиненим кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року та, відповідно, визнання зобов`язання за ним виконаним, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними, недоведеними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 06 грудня 2012року між ТОВ «ПоршеМобіліті» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №50006737, згідно умов якого товариство надало позичальнику 228 368, 31 грн, що є еквівалентом суми 27 890 доларів США 61 цент, строком на 60 місяців із змінною процентною ставкою на придбання автомобіля марки"VW", модель "Passat B7", кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см, 2012 року випуску (т. 1 а.с. 17-25).

10 грудня 2012 між ТОВ «ПоршеМобіліті та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №50006737від 06 грудня 2012, відповідно до умов якої товариство надало додаткову суму кредиту із цільовим призначенням: на сплату страхових платежів відповідно до договору страхування №245002/4098/0001016 від 10 грудня 2012, укладеного на виконання умов кредитного договору з сплатою страхового платежу в розмірі 1896,56 доларів США (т.1 а.с.56)

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «ПоршеМобіліті та ОСОБА_1 10 грудня 2012 року укладено договір застави майна, на виконання умов якого позичальником передано у заставу автомобіль марки "VW", модель "Passat B7", кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см, 2012 року випуску (т. 1 а.с.25-48 ).

У справі також встановлено, що вимогу ТОВ «ПоршеМобіліті» щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2014 року ОСОБА_1 отримав 01 грудня 2015 року, після чого надав пояснення щодо розірвання ним достроково кредитного договору, шляхом сплати всієї суми заборгованості (Т. 1 а.а.51-53).

Згідно наданого розрахунку заборгованості на 06 лютого 2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість на загальну суму 772 281 грн. 00 коп., яка складається із:

- заборгованості за виставленими рахунками за період з червня 2015 року по вересень 2015 року включно (до вимоги) з платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 56 415 грн. 13 коп.;

- 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 8 336 грн. 86 коп.;

- втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 30 580 грн. 50 коп.;

- заборгованості за виставленими рахунками за період з листопада 2015 року по грудень 2017 року з платежів у повернення додаткового кредиту та сплати процентів в розмірі 106 634 грн. 80 коп.;

- 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 10 129 грн. 25 коп.;

- втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів, в розмірі 32 602 грн. 77 коп.;

-заборгованість за тілом кредиту (невиплачена сума кредиту 13 780,21 доларів США) у розмірі 291 230 грн. 96 коп.;

-3% річних за час прострочення повернення тіла кредиту (Сума кредиту згідно вимоги від 05.10.2015), в розмірі 35 830 грн. 96 коп.;

- втрати від інфляції за час прострочення повернення тіла кредиту (Сума кредиту згідно вимоги від 05.10.2015), в розмірі 133 648 грн. 10 коп.;

-штраф у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування, в розмірі 45 673 грн. 66 коп.;

- штрафні санкції відповідно до п. 8.3. Загальних умов, в розмірі 8 019 грн. 80 коп.;

-компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 13 178 грн. 21 коп(Т.№ а.с.37-49).

Відповідно до висновку експерта №1844/20-28/254-257/21-28 від 01 лютого 2021 року за результатами проведення судової економічної експертизи у цивільній справі з додатками, згідно з наданими на дослідження документами, станом на 10 березня 2020 року ОСОБА_1 за кредитним договором №50006737 сплачено кошти на загальну суму 187 756 грн 65 коп. (відповідно до квитанцій) та 284 898 грн 20 коп. (згідно зі зведеними обліковими виписками з рахунку ОСОБА_1 ). Розбіжність в сумах сплачених коштів виникла внаслідок непридатності для дослідження окремих квитанцій або ж їх відсутності в матеріалах справи. Враховуючи відсутність відповідного обліку забогованості, встановити розмір загальної заборгованості у валюті кредиту станом на 03 квітня 2015 року та станом на 10 березня 2020 року ОСОБА_1 перед ТзОВ "ПоршеМобіліті" за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року, виходячи з графіків погашення кредиту, не видається за можливе (т. 4 а.с. 3 - 22).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша та друга статті 1054 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У цій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, направивши вимогу ОСОБА_1 , датовану 05 жовтня 2015 року, про дострокове повернення кредиту, ТзОВ "ПоршеМобіліті" змінило строк кредитування та відповідно до пункту 3.3. Загальних умов кредитування визначило у національній валюті України суму заборгованості, що підлягає поверненню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви про визнання припиненим на підставі його повного виконання кредитний договір №50006737 від 06 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством слід виходити з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 3.1. Розділу 3 Загальних умов кредитування визначено, що позичальник має право у будь-який час повернути достроково кредит у повному обсязі або у частині. Для цього позичальник зобов`язаний звернутись до компанії не пізніше, ніж за 20 календарних днів до запланованого дня повернення та отримати відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти та комісії). Разом із рахунком позичальник отримує від компанії новий графік погашення кредиту. Якщо в порушення вимог цього пункту позичальник достроково поверне кредит у повному обсязі або у частині без попереднього отримання від компанії відповідного рахунку, цей платіж вважатиметься авансовим платежем і зараховуватиметься у сплату суми, яка відшкодовує частину платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту у строки, передбачені графіком погашення кредиту.,

Відповідно до п.7.3. Розділу 7 Загальних умов кредитування, позичальник має право достроково розірвати кредитний договір за умови виконання всіх зобов`язань за ним та повідомлення про це компанію не пізніше, ніж за 7 календарних днів.

Судом перщої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_1 не доведено виконання кредитного договору, а тому відсутні підстави і визнання припиненим на підставі припинення основного зобов`язання договір застави транспортного засобу №50006737 від 10 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстровий запис №2830.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції назаконно стягнену з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 439 846 грн 60 коп, оскільки така сума складається з нарахувань, що були здійснені ТОВ «ПоршеМобіліті» після 15 квітня 2015 року, тобто в той період, коли договір був достроково припинений, так як вимога про дострокове розірвання кредитного договору отримана відповідачем 01 грудня 2015 року, останнім строком повернення кредиту, відповідно до умов договору, було 31 грудня 2015 року, однак борг не сплачено. Відтак, не має підстав для визнання кредитного договору та договору застави припиненими.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про незарахування у розмір заборгованості за кредитним договором сплачених ним на рахунок товариства 13 жовтня 2017 року 85 936,10 грн, оскільки вказана сума відповідно умов договору зарахована на погашення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року.

Крім цього, суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом позовної давності, так як позивачу було відомо про несплату чергового платежу у березні 2015 року, а з позовом товариство звернулось в лютому 2020 року, тобто після спливу позовної давності і підлягає застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки у зв`язку із сплатою відповідачем 12 жовтня 2017 року 85 936,10 грн заборгованості за кредитним договором , відповідно ч.1 267 ЦК України встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності перирвався і почався заново.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «ПоршеМобіліті» про стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України слід виходити з наступного.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 міститься висновок про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

У пункті 1 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 16 травня 2012 року № 50004392, передбачено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання ТОВ «ПоршеМобіліті» очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Заявляючи позов про стягнення інфляційних втрат, товариство посилалося на те, що сумою прострочення, від якої розраховуються такі втрати, станом на день формування вимоги 05 жовтня 2015 року невиплачена сума кредиту становила еквівалентно 13 780,21 дол США.

Установивши, що всі платежі за кредитним договором самостійно коригувались позивачем під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США ПАТ «КредіАгріколь Банк» станом на момент звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, тому в позивача не виникло втрат у зв`язку зі знеціненням гривні.

Судом першої інстанції вірно враховано, що з огляду на умови кредитування, закріплені п. 1.3.1, пунктом 8.3 Загальних умов кредитування ТзОВ "Порше Мобіліті" не має права на стягнення інфляційних втрат у зв`язку зі знеціненням гривні, оскільки всі платежі за кредитним договором самостійно коригувалися кредитором під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США.

Щодо вимоги про стягнення штрафу в розмірі 45 673 грн 66 к. за порушення терміну дострокового повернення суми кредиту (20% від суми кредиту), та штрафних санкцій в розмірі 8 019 грн 80 коп відповідно до п. 8.3. Загальних умов кредитування слід виходити з наступного.

Так, відповідно до п. 8.2. Загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3., за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1., позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Згідно з п. 8.3. договору, за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 8.2. позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту: 15 євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 20 євро чи 25 доларів США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією такої вимоги, та у розмірі еквіваленту 25 євро чи 30 доларів США в українських гривнях за направлення третьої вимоги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 цього Кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Право позивача нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскількиапеляційний суд не змінюєсудоверішення та не ухвалюєнове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374,375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПоршеМобіліті" Здоренка Владислава Євгеновича залишити без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 лютого 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.В.Пнівчук