РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з Карпішиній С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, визнання права на спадкування, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її чоловіка ОСОБА_2 . Чоловік позивача ОСОБА_3 помер раніше своєї матері ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що за життя чоловіка 24.01.2012 року вони уклали з свекрухою ОСОБА_2 спадковий договір, відповідно до умов якого подружжя зобов`язувалося виконувати розпорядження ОСОБА_2 та в разі її смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в 1/2 частці кожний набувають право власності на належний ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0810 га за цією ж адресою. За словами позивача, умови договору вони з чоловіком виконували, зокрема, забезпечували відчужувачку медикаментами та харчуванням, доглядом і допомогою, виконували дрібний ремонт житлового будинку, обробляли земельну ділянку, допомагали вести господарство, після її смерті поховали та встановили надгробок на могилі. Зі змісту позову далі слідує, що з метою виконання належним чином умов спадкового договору наприкінці січня 2012 року позивач з чоловіком переселились на постійне місце проживання у будинок свекрухи за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 продовжувала проживати після смерті чоловіка, доглядала ОСОБА_2 та вела домашнє господарство. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів наявності родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем або факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивач вказує, що понад п`ять років проживала однією сім`єю зі спадкодавцем та на теперішній час бажає успадкувати майно ОСОБА_2 , але реалізувати своє право не в змозі, оскільки її правовий статус як спадкоємця нічим не підтверджений.

З огляду на вкладене у позовній заяві, позивач просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право на спадкування як спадкоємця четвертої черги, а також визначити додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки останній пропущено з поважних причин.

Позивач та її представник адвокат Дмитрієва Ж.А. в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримали та просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 пояснила суду, що доглядала свою свекруху і чоловіка та після смерті останнього одразу звернулась до нотаріуса з питань оформлення спадщини, однак нотаріус повідомив, що майно і так буде належати їй, оскільки набувач помер раніше ніж відчужувач.

Представник позивача додала, що при зверненні позивача до нотаріуса останній не підказав про необхідність звернення із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк. У той день нотаріус Силін С.В. сказав її довірителю прийти через шість місяців після смерті ОСОБА_2 , однак потім оформив за позивачем право лише на 1/2 частину спадкового майна за спадковим договором.

В судове засідання 31.01.2022 року позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Житомирської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що позивач була її сусідкою з 2009 року по травень 2021 року. Крім цього свідок знайома з ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_6 , останній дружив з її чоловіком, обоє військовослужбовці. Померлі проживали разом в одному будинку із 2005 року по день смерті. За словами свідка, у 2009 році ОСОБА_7 одружився з позивачем та з того часу ОСОБА_1 проживала з ними і на даний час там проживає. Свідок також зазначила, що позивач доглядала ОСОБА_8 із 2009 року, купувала продукти харчування, готувала їсти, прибирала у будинку, тим паче в останні 5 років свого життя ОСОБА_9 не могла за собою доглядати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала показання, що знає позивача з 1988 року, також була знайома з її покійним чоловіком, бачилась зі свекрухою позивача ОСОБА_5 , часто приходила в гості до них з чоловіком. Позивач проживала на Богунії із 2012 року разом з чоловіком і ОСОБА_5 до смерті чоловіка. За словами свідка, ОСОБА_11 доглядала свою свекруху, оскільки остання хворіла, робила ремонт у будинку протягом їхнього проживання, обробляла город.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що знає позивача з 2012 року, її чоловіка ОСОБА_13 знав ще раніше. Вони проживали в будинку за ОСОБА_14 неподалік роддому. З ними проживала також мати ОСОБА_13 . Жили разом до того часу, поки не помер ОСОБА_7 , а потім померла і ОСОБА_9 . Позивач займалася всією домашньою роботою: готувала їсти, прибирала, прала, обробляла город. Оскільки ОСОБА_9 хворіла, то позивач здійснювала догляд за нею.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

24.01.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладений спадковий договір, за умовами якого подружжя зобов`язалося виконувати розпорядження відчужувачки ОСОБА_2 , які викладені в п. 10 цього договору, та в разі смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 і ОСОБА_1 в 1/2 частці кожний набувають право власності на належні відчужувачці: житловий будинок АДРЕСА_1 і земельну ділянку площею 0,0810 га, що розташована в АДРЕСА_1 , без зміни її меж та цільового призначення.

Із витребуваної судом копії спадкової справи №20/2021, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 звернулася 16.04.2021 року із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, з огляду на матеріали спадкової справи, немає.

16.04.2021 року постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна С.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0810 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем або факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також спадкоємець протягом шести місяців з дня смерті не подав заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості. При цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України:

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство це сукупність осіб, які спільно проживають в одному жилому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, надані зі сторони позивача на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що факт її спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до моменту смерті спадкодавця доведений належними й допустимими доказами, а тому вимога позову в цій частині підлягає задоволенню.

Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позовної заяви в частині визнання ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги, оскільки встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 дає право позивачу на спадкування за законом у четверту чергу.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, та для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1223, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини із поважних причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Зважаючи на викладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині та вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у два місяці.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1223,1258, 1264, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Суддя