ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 669/50/20

Провадження № 22-ц/4820/232/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Журбіцький В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №669/50/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2021 року (суддя Бараболя Н.С., повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Білогірська районна державна адміністрація Хмельницької області, Шепетівська районна державна адміністрація Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказував, що він є спадкоємцем майна батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншим спадкоємцем, яким прийнято спадщину є ОСОБА_2 . Позивач зазначив, що ним було встановлено, що спадкодавець за життя не набув права на одержання земельної частки (паю) у зв`язку із тим, що сертифікат на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся і не був отриманий ним за життя у діючому на той час колгоспі ім. Ватутіна с. Довгалівка, при тому, що дід позивача ОСОБА_4 був учасником цього КСП та отримав пай, оскільки на час розпаювання колгоспу мешкав у с. Довгалівка.

ОСОБА_1 посилається на те, що його покійний батько був членом колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка та працював у ньому з 1963 року по 1964 рік, однак не був внесений до списку осіб членів зазначеного підприємства, які набувають право на земельну частку (пай). Позивач вважає, що його батько мав право на земельну частку (пай), як член колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка у зв`язку із тим, що на момент отримання підприємством Державного акту на право колективної власності на землю був членом цього КСП, оскільки з членів колгоспу його виключено не було.

Таким чином, ОСОБА_1 після зміни позовних вимог просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 право на отримання у власність земельної ділянки (паю) із земель колишнього КСП - колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка Білогірського району Хмельницької області у розмірі 1,575 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, яку виділити за рахунок невибраних і не витребуваних паїв або будь - яких земель громади.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2021 року залучено до участі у справі відповідача ОСОБА_2 ; правонаступника Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області Ямпільську селищну раду Білогірського району Хмельницької області та Шепетівську РДА.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що він як спадкоємець першої черги, фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 і дізнався, що, незважаючи на те, що батько був членом колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка, який реорганізовано в КСП ім. Ватутіна с. Довгалівка, його помилково не було включено до списку осіб членів зазначеного підприємства, які набувають право на земельну частку (пай) і цю обставину судом першої інстанції не було перевірено та не встановлено. Апелянт посилається на те, що судом не встановлено в ході судового провадження, яким був порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, не долучено до матеріалів справи належну копію статуту КСП колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка, список членів, які мають право на отримання сертифікату (паю) із земель колективного права власності, список працюючих працівників тощо.

Також, апелянт посилається на незастосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у справі №396/1683/18 і зазначає, що він під час судового розгляду справи звернувся до Білогірської РДА, Шепетівської РДА, Довгалівської сільської ради Білогірського району, Ямпільської селищної ради Білогірського району, ПП «Довгалівське» про необхідність вирішення питання щодо внесення його батька ОСОБА_3 до списку членів колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка, членів КСП колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка, перепаювання земель КСП ім. Ватутіна с. Довгалівка або його правонаступника, проте, цю обставину судом першої інстанції прийнято до уваги не було.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2021 року.

Відзив від учасників справи не надходив.

Відповідачка ОСОБА_2 , представники відповідача та третіх осіб до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Копію ухвали про призначення судового засідання від 20 січня 2022 року та судову повістку на судове засідання на 23.02.2022 на 10 год 00 хв ОСОБА_1 отримав через систему «Електронний суд» відповідно 21 січня 2022 року об 4:20 та 21 січня 2022 року об 7:14 (а.с. т.2 а.с.114-115).

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 від 21.02.2022, що подана через систему «Електронний суд» і постановлено судове засідання, що призначене на 23.02.202 на 10 год проводити за участю позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції поза межами приміщення з використанням власних технічних засобів.

23.02.2022 ОСОБА_1 вийшов на зв`язок із Хмельницьким апеляційним судом, однак зі слів останнього, програмне забезпечення його власних технічних засобів не надало можливості встановити належний зв`язок (відеозв`язок та звук у суду наявний, однак за певний відрізок часу ОСОБА_1 не зміг налаштувати відеозв`язок та звук зі своєї сторони).

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд ухвалив зупинити проведення судового засіданні в режимі відеоконференції з позивачем, адже відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який приходився батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління 04.04.2016 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що видане ВРАЦС Алуштинського міського управління юстиції Автономна Республіка Крим (т.1 а.с.146 зворот, а.с. 149 зворот).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняли позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 11.11.2016 (т.1 а.с.161, 162 зворот).

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 003, виданому колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка Білогірського району Хмельницької області Довгалівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області 05 вересня 1995 року передано у колективну власність 1317,7 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Довгалівської сільської Ради народних депутатів від 22 жовтня 1993 року №5. Додаток 1. Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства (т.1 а.с.6).

Як вбачається із протоколу засідання комісії по визначенню земельної частки членів КСП колгоспу ім.Ватутіна с.Довгалівка від 30 січня 1996 року комісією проведено визначення розміру земельної частки членів колгоспу ім. Ватутіна та пенсіонерів з їх числа, які раніше в ньому працювали і залишилися членами цього ж підприємства. Виходячи з площі сільськогосподарських угідь колективної власності 1266,6 гектарів та кількості членів колгоспу 402 чоловік, з яких пенсіонери 166 чоловік, розмір земельної частки складає 3,15 га (т.1 а.с.38).

Згідно з списком членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна та пенсіонерів з їх числа, які раніше працювали в господарстві і залишаються його членами, а також списком членів колгоспу ім. Ватутіна, які були помилково пропущені на одержання земельних сертифікатів, батько позивача спадкодавець ОСОБА_3 в списку відсутній (т.1 а.с.39-50, 52).

З довідки Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №126 від 30.03.2017 слідує, що за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 земельні ділянки, право на земельну частку (пай) у землях, розташованих на території Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області не рахується (т.1 а.с.16).

Згідно довідки №50 від 26.06.2017, виданої ПП «Довгалівське» ОСОБА_3 дійсно працював в колгоспі ім. Ватутіна с.Довгалівка Білогірського району Хмельницької області з 15 червня 1963 року по 31 серпня 1964 року (т.1 а.с.18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з не доведеності позивачем тих обставин, що на час розпаювання земель колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка Білогірського району Хмельницької області його батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був членом цього колгоспу чи пенсіонером, що раніше в ньому працював та залишився його членом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Статтею 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Згідно з Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (надалі Указ) право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 Земельного Кодексу України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акту на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, у разі недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

Разом з тим, позивач має довести, що право, яке він просить визнати за ним у порядку спадкування, набув його батько за життя.

Головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації Державного акту на право колективної власності на землю.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц.

Встановивши, що спадкодавця ОСОБА_3 не було включено до списків осіб на отримання земельної частки (паю) колгоспу ім. Ватутіна; питання про виділення останньому земельної частки (паю) та видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права на земельну частку (пай) за його життя не вирішувалося; та позивачем не доведено факт членства спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в колгоспі ім. Ватутіна с. Довгалівка Білогірського району Хмельницької області станом на дату отримання сільськогосподарським підприємством Державного акту на право колективної власності на землю 05.09.1995, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування після спадкодавця ОСОБА_3 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції постановлено помилкове за своєю природою рішення, яке майже нічим не мотивоване, без посилань на конкретні обставини є голослівними.

Так, судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України дано належну оцінку усім наданим учасниками справи доказам.

А відповідь відділу у Білогірському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №08-267/17 від 30.03.2017 на запит Четвертої Одеської державної нотаріальної контори №3965/02-14 від 11.11.2016 про відсутність за ОСОБА_3 на території Білогірського району зареєстрованої земельної ділянки; довідка ПП «Довгалівське» за №51 від 08.06.2017 про те, що колгосп ім. Ватутіна с. Довгалівка в лютому 2000 року було реорганізовано в СТОВ «Довгалівка», що вподальшому в травні 2007 році реорганізовано в ПП «Довгалівське»; лист Білогірської РДА архівного відділу №04-06/2017/207 від 08.09.2017 про те, що до рішень правління з питань розпаювання земель колгоспом ім. Ватутіна за період 1997-1998 роки списки або прізвища членів колгоспу не додаються (т. 1 а.с. 15, 19, 23) не підтверджують факт членства спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у колгоспі ім. Ватутіна с. Довгалівка Білогірського району на час отримання підприємством Державного ата на право колективної власності на землю.

А відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. І, в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А посилання апелянта на те, що головою Білогірської РДА було постановлено рішення про включення 20 осіб до членів колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка через 4 роки після затвердження списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна с. Довгалівка на законність оскаржуваного рішення не впливають, адже це рішення не доводить та не спростовує підстав та предмету позову ОСОБА_1 .

І ці доводи зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів судом першої інстанції.

Аргументи апеляції про те, що судом не встановлено та не перевірено належними доказами порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, не долучено до матеріалів справи належну копію статуту КСП ім. Ватутіна, список членів, які мають право на отримання сертифікату (паю) із земель КСП, список працюючих працівників, тощо є неспроможними, адже учасники справи клопотань про приєднання до матеріалів справи зазначених документів та про їх витребування за умови неможливості самостійно їх надати не заявляли, а згідно положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. І суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Твердження апелянта про не застосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, що викладені у справі №396/1683/18 є помилковими, адже правовідносини у зазначеній справі та у справі №669/50/20 є різними.

Так, у справі №396/1683/18 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай), оскільки був включений до списку пенсіонерів колективного сільськогосподарського підприємства імені Фрунзе, що є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю від 27 грудня 1995 року № 23, під №434, але не отримав сертифікат на земельну частку пай у зв`язку зі смертю. А в зазначеній справі встановлено, що спадкодавець не був включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства і позивачем не доведено факт членства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у КСП ім. Ватутіна с. Довгалівка Білогірського району станом на дату отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю.

А подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Зазначений висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 29 вересня 2021 року по справі №166/1222/20.

Звернення апелянта із заявами до Білогірської РДА Хмельницької області, Шепетівської РДА Хмельницької області, Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, ПП «Довгалівське» про необхідність у вирішенні питання щодо включення спадкодавця до списку членів колгоспу ім. Ватутіна с. Довгалівка або його правонаступника на законність оскаржуваного рішення не впливає.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваних рішень, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтуються на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай