Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Хараджа О.О., за участю секретаря судового засідання Сороки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області, який діє в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року керівник Лівобережної окружної прокуратури Донецької області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби, в сумі 21760,00 грн.

На обґрунтування позову зазначено, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 265/3003/21 від 30.04.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13.07.2021 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, змінено та останнього звільнено від покарання у виді обмеження волі, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2021 року, у зв`язку з неможливістю його виконання. Так, останнього засуджено за те, що 05 березня 2021 року о 15-00 годині, ОСОБА_1 , перебуваючи на узбережжі річки Кальміус, розташованої по вулиці Набережній, 1 в Лівобережному районі міста Маріуполя, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи на це належного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь принесеного з собою забороненого для зайняття лову - сіткоснастевого риболовного засобу «парашут», в порушення вимог п.п. 3.14, 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, п.14 ст. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, з берегу річки за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову, умисно здійснив незаконний вилов риби з річки Кальміус виду «піленгас» у кількості 32 (тридцяти двох) одиниць, розмір збитків якої відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету міністрів України №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», становить 21760,00 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят) гривень, чим заподіяв навколишньому природньому середовищу матеріальну шкоду на вказану суму, що є істотною. Однак, судом при розгляді вказаної справи не вирішено питання щодо відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої рибному господарству України. Шкоду, заподіяну внаслідок незаконного рибного промислу ОСОБА_1 до теперішнього часу не відшкодовано, у зв`язку з чим позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Прокурор Лівобережної окружної прокуратури Тешнер Г.О. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч.2 ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в, зокрема незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Громадяни відповідно до закону зобов`язані, зокрема відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу (п.4 ч.2 ст. 10 ЗУ «Про тваринний світ»).

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно до ч.1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 265/3003/21 від 30.04.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з випробуванням на один рік і покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13.07.2021 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, змінено та ОСОБА_1 звільнено від покарання у виді обмеження волі, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2021 року, у зв`язку з неможливістю його виконання.

Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного судового рішення, є те, що 05 березня 2021 року о 15-00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи на узбережжі річки Кальміус, розташованої по вулиці Набережній, 1 в Лівобережному районі міста Маріуполя, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи на це належного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь принесеного з собою забороненого для зайняття лову - сіткоснастевого риболовного засобу «парашут», в порушення вимог п.п. 3.14, 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, п.14 ст. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, з берегу річки за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову, умисно здійснив незаконний вилов риби з річки Кальміус виду «піленгас» у кількості 32 (тридцяти двох) одиниць, розмір збитків якої відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету міністрів України №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», становить 21760,00 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят) гривень, чим заподіяв навколишньому природньому середовищу матеріальну шкоду на вказану суму, що є істотною.

Вищезазначені встановлені судом обставини за положеннями ст. 82 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вирок в кримінальній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності.

Відповідно ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.04.2021 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 13.07.2021 року, питання про відшкодування ОСОБА_1 спричиненої ним шкоди у сумі 21760,00 грн. вирішено не було.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирок оскаржувався, однак його було змінено лише в частині призначення покарання, та він набрав законної сили 13.07.2021 року.

Таким чином, сума матеріальних збитків, завданих навколишньому природному середовищу, становить 21760,00 грн. Така сума визначена вироком суду, а тому не підлягає доказуванню та є обов`язковою для суду.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. «г» ч.4 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 заподіяно навколишньому природньому середовищу майнову шкоду, суд дійшов висновку, що шкода підлягає відшкодуванню державі в особі Маріупольської міської ради.

Також, з матеріалів справи встановлено, що листом № 54-1540 за вих. № 21 від 03.06.2021 року Лівобережною окружною прокуратурою попередньо, до звернення до суду, зобов`язано Азовське басейнове управління державного агентства рибного господарства надати відомості про вжиті заходи щодо відшкодування збитків заподіяних ОСОБА_1 .

Листом № 1-8-9/1028-21 від 07.06.2021 року Азовське басейнове управління державного агентства рибного господарства повідомило Лівобережну окружну прокуратуру про те, що не заперечує щодо подачі позовної заяви Лівобережною окружною прокуратурою, пов`язаної з спричиненням шкоди рибному господарству України ОСОБА_1 .

Повідомленням керівника Лівобережної окружної прокуратури від 28.12.2021 року в порядку ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Азовське басейнове управління державного агентства рибного господарства повідомлено про звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби в сумі 21760,00 грн.

Щодо правових підстав звернення прокурора до суду із вказаним позовом, то суд зазначає таке.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 131 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді регулюються окремим законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Зазначеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність її захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 ЦПК України.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.4, ч.5 ст. 56 ЦПК України).

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16ц (провадження № 14-104цс19).

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до п. 6.16 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 26 від 19 січня 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 березня 2012 року за № 379/20692, органи рибоохорони мають право самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

З огляду на вищезазначені повідомлення прокурора, при зверненні до суду з даним позовом Керівник Лівобережної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства на виконання вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України, в позовній заяві належним чином обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та надав докази не здійснення цим органом захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів.

Таким чином, прокурором при пред`явлені позову було дотримано процедуру доведення необхідності звернення до суду з даним позовом, так як суспільний і державний інтерес беззаперечно присутні.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконним виловом риби шляхом стягнення з нього компенсації вартості виловленої незаконним шляхом риби у розмірі 21760,00 грн., розмір якої визначено у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Відповідно до положень ч 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь держави належить стягнути витрати по сплаті судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 68, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природнього середовища», ст.ст. 10, 57, 63 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 13, 66 Конституції України, ст.ст. 13, 81, 82, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області, який діє в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , на користь Маріупольської міської ради шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби, у сумі 21760 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят) гривень, яку перерахувати на р/р UA1005051, отримувач Маріуп.УК/м.Маріуполь/24062100, , Казначейство України (ЕАП), код платежу: 24062100.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. О. Хараджа