ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1947/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Проценко Я.Б.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Сьома київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа Сьома Київська державна нотаріальна контора, в якій просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка була матір`ю позивача. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 . 02.11.2019 позивач звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Саме тоді позивачеві стало відомо про те, що спадкова справа, яка відкрилась після смерті матері, була відкрита за заявою іншої особи - ОСОБА_4 , онука померлої, та ймовірно існує заповіт, складений на його ім`я. Позивач даний заповіт вважає недійсним, таким, що вчинений під дією тяжких для ОСОБА_5 обставин, особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. На час складання заповіту покійна ОСОБА_5 мала тяжке захворювання та приймала медичні препарати, які впливали на її психічний стан, здатність розуміти нею значення своїх дій та керувати ними.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 14.12.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.

03.03.2021 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в яких зазначено про те, що оскільки дії посадових осіб Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та його підпорядкованих органів позивачем не оскаржуються, розгляд даної справи залишають на розсуд суду. Просять ухвалити справедливе, законне та обґрунтоване рішення за відсутності особи, яка діє від імені Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.04.2021 за усним клопотанням представника позивача витребувано із Сьомої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.09.2021 на виконання вищевказаної ухвали суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2021 за клопотанням представника відповідача витребувано з КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» інформацію, чи призначався ОСОБА_5 інсулін, якщо так, то у який період та у якому дозуванні.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.11.2021 за клопотанням представника позивача витребувано з Головного управління статистики у м. Києві завірену копію лікарського свідоцтва про смерть, яке було підставою для реєстрації смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14. 12.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної заяви, посилаючись на їх недоведеність та відсутність будь-яких доказів, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 11).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 25.09.2012 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., зареєстрований в реєстрі № 1-1344 (а. с. 64 зворотна сторона).

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 та грошові кошти, розміщені на банківських рахунках у АТ КБ «Приват Банк» та АТ «Державний ощадний банк України» (а. с. 67, 68, 77).

27.06.2019 до Сьомої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі звернувся ОСОБА_4 (а. с. 53 зворотна сторона, а. с. 66).

02.11.2019 із заявою про прийняття спадщини за покійною ОСОБА_5 звернувся її син ОСОБА_3 (а. с. 59, 61).

19.12.2019 ОСОБА_4 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (а. с. 76 зворотна сторона, а. с. 77).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з вимогами статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Частинами першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач ОСОБА_3 стверджував про те , що покійна ОСОБА_5 на момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З лікарського свідоцтва про смерть № 62 від 05.05.2019 вбачається, що до смерті ОСОБА_5 призвели прогресуюча хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз (а. с. 120).

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він являється чоловіком рідної сестри матері спадкоємця ОСОБА_4 . Вказував про те, покійна ОСОБА_5 часто спілкувалася з сином ОСОБА_10 . Онук ОСОБА_4 до одруження проживав із бабусею. ОСОБА_5 померла неочікувано, до останнього дня була в здоровому розумі.

Свідок ОСОБА_7 , яка являється сестрою відповідача ОСОБА_4 , пояснила, що вони бачилися з бабусею раз у два тижні. Бабуся жила одна після смерті дідуся, сама себе обслуговувала, була адекватною. Підтвердила, що у покійної були проблеми із серцем.

Свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що покійна ОСОБА_5 була нянею у її онука з 2011 по 2019 рік. Після смерті чоловіка вона проживала одна. Стан її здоров`я відповідав людині її віку, мала гіпертонічну хворобу. Планувала робити операцію на серці, однак за кілька днів до цього померла.

За змістом статтей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що оспорюваний заповіт є недійсним, та судом достовірно встановлено, що померла ОСОБА_5 під час складання та підписання заповіту від 25.09.2012 усвідомлювала значення своїх та могла керувати ними, а наявність у неї ряду захворювань не позбавляло її цієї можливості, що свідчить про дотримання порядку його посвідчення.

Оскільки стороною позивача ОСОБА_3 не надано доказів, що на момент складення заповіту заповідач не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, суд вважає, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, а отже заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 18.02.2022.