У Х В А Л А Справа № 932/1018/22

Провадження № 2-з/932/31/22

07 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Куцевола В.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, заінтересовані особи товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, заінтересовані особи товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч Сергій Анатолійович.

Заява обґрунтована наступним чином. На підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2007 року він був власником квартири АДРЕСА_1 . 04.02.2022 року представники ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» змусили його звільнити квартиру, оскільки 03.12.2021 року право власності на житло було зареєстровано за вказаним товариством на підставі договору іпотеки № 8/2007/840-К/815-Н/1 від 05.03.2007 року. Він не має ніяких зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», жодних угод з цим товариством не укладав. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Надра» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/207/840-К/815-Н від 05.03.2007 року та встановлено те, що кредитний договір є неукладеним, оскільки відповідний примірник у банка відсутній на та вимогу суду позивачем не наданий. Він буде звертатись до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про скасування реєстраційних дій, однак за час розгляду справи новий власник майна матиме можливість безперешкодно у будь-який час відчужити спірну квартиру. Внаслідок цього, він не зможе ефективно захистити своє право в одному судовому провадженні та буде вимушений подавати інші позови.

З цих підстав, прохає суд накласти арешт та заборону на відчуження у будь-якому вигляді, заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши долучені до неї докази, суд приходить до висновку про її часткове задоволення за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язані із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, яку імплементовано у державі, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно, суд, за клопотанням позивача, може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 05.03.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. за реєстровим № 546, ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з копією рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року, що набрало законної сили 09.06.2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Надра» про стягнення, зокрема, з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 8/207/840-К/815-Н від 05.03.2007 року. Підставою відмови у задоволенні позовних вимог стало те, що банком до суду на виконання вимог ухвали не надано оригінал кредитного договору та всієї кредитної справи.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 298119569 від 06.02.2022 року, 03.12.2021 року на підставі договору іпотеки № 8/2007/840-К/815-Н/1 від 05.03.2007 року за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , іпотекодавцем якої був ОСОБА_1 .

Предметом майбутнього спору ОСОБА_1 буде, як він зазначає, спір про скасування державної реєстрації прав ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на протиправне заволодіння ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» його квартирою, обґрунтовуючи це відсутність будь-яких зобов`язань за кредитним договором.

Викладені заявником обставини спору та надані докази вказують на реальність спору між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Внаслідок того, що після проведення реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» останнє має можливість у будь-який час, на власний розсуд, розпорядитись спірним майном, вважаю, що дійсно існує загроза відчуження спірного нерухомого майна відповідачем.

Рішення суду у спорі про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно примусовому виконанню не підлягатиме, а матиме наслідком відновлення становища, яке існувало до порушення актуальності запису про право власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

Невжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на знаходження спірного майна у власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», унеможливить ефективний захист права власності позивача, оскільки при задоволенні майбутніх позовних вимог ОСОБА_1 запис про його право власності на нерухоме майно актуальним вже не буде; таким буде запис про право власності останнього набувача майна.

Тому, для того, щоб титульний власник майна залишився незмінним, заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково, заборонивши державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій з внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також заборонивши ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відчуження спірного нерухомого майна у будь-який спосіб.

Такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, забезпечить залишення у власності відповідача спірного нерухомого майна, усуне виникнення ситуації, коли відновити становище, що існувало до порушення права, тобто забезпечити ефективний захист права, буде неможливо внаслідок зміни титульного власника майна, і, в той же час, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як титульний власник майна, не позбавляється можливості володіти та користуватися своїм нерухомим майном.

У накладенні арешту на спірне нерухоме майно слід відмовити, оскільки арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном. Отже, в цій вимозі заявника суд відмовляє внаслідок її неспівмірності майбутнім позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, заінтересовані особи товариство з обмеженою про забезпечення позову до його подання задовольнити частково.

Заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вчиняти будь-які дії (з купівлі-продажу, міни, найму, виділу часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам нерухомого майна, яким є квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №020.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованим власником якої є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ). Боржником за цим виконавчим документом є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (, 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2 оф. 205).

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 07.02.2025 року.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви він повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол