ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/70/22 Справа № 203/4439/17 Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Деркач Н.М.,

суддів: Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.,

при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та на додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 липня 2015 року до нього, за місцем його мешкання, завітали працівники відповідача, а саме контролери: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та електромонтер ОСОБА_4 , під приводом перевірки електричного лічильника та перевірки дотримання правил використання електричної енергії. Коли позивач відчинив двері вказаним працівникам, між ними виник конфлікт, в ході якого контролери силоміць проникли до помешкання позивача, а ОСОБА_4 спричинив позивачу тілесні ушкодження. У цей час контролери не робили зауваження ОСОБА_4 та мовчки спостерігали за тим, що відбувається. В ході конфлікту позивач від удару ОСОБА_4 впав та вдарився головою об стіну, втратив свідомість. Після чого працівники оглянули його лічильник та проводку і покинули приміщення, від`єднавши квартиру від електропостачання. При цьому у позивача забрали ручку із золотим пером «Паркер», вартістю 1200 доларів США.

Жодних актів після відвідування квартири позивача не складалось. Позивач наголошує на тому, що правила користування електроенергією не порушував, заборгованості на той момент не мав. Спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень підтверджується відповідним висновком експерта. Указаними незаконними діями представника відповідача позивачу завдано психологічну травму. З часу побиття він став нервозним, тривожним, постійно відчуває страх та переживання, боїться за життя та здоров`я, сплачує послуги за електроенергію наперед, щоб до нього знову не прийшли працівники відповідача. Також діями представників відповідача ОСОБА_1 заподіяна шкода здоров`ю.

Позивач зазначив, що такими незаконними діями контролерів порушився його звичайний уклад життя, оскільки він переніс надзвичайно сильні та глибокі страждання, що свідчить про заподіяння моральної шкоди. Моральну шкоду оцінює у 200 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року стягнуто з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь держави судовий збір у розмірі 750 гривень.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2015 року працівники Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прибули за адресою: АДРЕСА_1 , для перевірки лічильника та виявлення незаконних підключень до енергопостачання, оскільки квартира значилася як відключена від електроенергії, при цьому, у ній було ввімкнуто світло.

Згідно висновку судово-медичного експерта Марченко Н.О. № 3207 від 16.07.2015 року, у ОСОБА_1 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна в проекції потиличного бугра; садна по передній поверхні шиї праворуч, що спричинено від дії тупого твердого предмету, та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

За даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно номер 0001362 від 10.08.2015 року.

Постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.11.2015 року ОСОБА_5 визнано потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що між ним та працівниками відповідача 01 липня 2015 року при перевірці лічильника виник конфлікт, оскільки в коридорі квартири горіло світло, а квартира була відключена від постачання. ОСОБА_1 відмовився надавати доступ до електролічильника та намагався закрити двері, працівників відповідача до квартири пускати не бажав, але вони протиправно проникли до житла, а контролер ОСОБА_4 спричинив позивачу тілесні ушкодження, чим завдав моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що проникнення до житла позивача представниками відповідача було вчинено всупереч його волі, що свідчить про порушення недоторканості житла особи. Судом було встановлено, що між позивачем та ОСОБА_4 в квартирі продовжувався конфлікт, у результаті чого позивачу були заподіяні тілесні ушкодження. Беручи до уваги, що працівники відповідача, перебуваючи з ним у трудових відносинах, під час виконання своїх безпосередніх службових обов`язків, допустили неетичну поведінку та перевищили свої повноваження, чим заподіяли позивачу моральну шкоду, суд вважав, що майнову відповідальність за такі дії працівників повинно нести АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». Суд зазначив, що з урахуванням встановлених обставин справи позивачу дійсно спричинені моральні страждання, і враховуючи їх характер, глибину і тривалість, необхідність вживати додаткових заходів для організації свого життя, обґрунтованим та справедливим розміром відшкодування буде 100 000 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження № 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19 (провадження № 61-11020св20).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріалами справи встановлено, що підставою звернення позивача до суду з даним позовом стало спричинення йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій представників відповідача, які виразилися у нанесенні тілесних ушкоджень та протиправному проникненні до житла.

Однак, належних та допустимих доказів вини представників відповідача у зазначених діях матеріали справи не містять.

Положеннями статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини.

При цьому, з матеріалів справи не можливо дійти висновку, що позивач довів належними та достатніми доказами факт заподіяння йому моральної шкоди, причинний зв`язок між діями представників відповідача та спричиненням моральної шкоди, тому суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу моральної шкоди.

Обгрунтування судом підстав для задоволення позову поясненнями свідків та висновком експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень у позивача у системному аналізі з іншими доказами з матеріалів справи не дають підстав стверджувати про доведеність вини представників відповідача у діях, що спричинили позивачу моральну шкоду, за умови відсутності судового рішення про встановлення вини.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

Е.Л. Демченко

Ж.І. Максюта