Справа № 639/6857/21
Провадження № 2/639/87/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В. за участю секретаря Усиченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/6857/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації м. Харкова, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

11 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації м. Харковата просила ухвалити рішення, на підставі якого зобов`язати відповідача зняти Хугаєва з реєстраційного обліку в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

08 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надала позовну заяву до Департаменту реєстрації м. Харкова, ОСОБА_2 , відповідно до якої просила суд зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що останній є її зятем. У 2005 році донька разом зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, переїхали на постійне проживання в Грузію. В 2015 році вони отримали громадянство Грузії.

З того часу відповідач у спірній квартирі не проживає, його реєстрація має формальний характер.

У серпні 2021 року позивач, за дорученням від ОСОБА_2 , звернулася до Департаменту реєстрації м. Харкова з метою зняття останнього з реєстрації, але в цій процедурі їй було відмовлено.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації м. Харкова про зняття з реєстраційного обліку залишено без руху, наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.12.2021 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації м. Харкова, ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку. Призначено судове засідання.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися. Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 надали суду заяви з проханням справу розглянути у їх відсутність, при цьому позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги, відповідач ОСОБА_2 позов визнав у повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту реєстрації м. Харкова в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення №802 від 03.10.1997 року ОСОБА_4 на сім*ю із 3-х осіб було надано право на заняття в порядку обміну житлового приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 17)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2008 року ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім. ( а.с. 16)

З Інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 29.07.2021 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с. 19)

Як зазначила в позовній заяві ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 є її зятем. У 2005 році він разом зі своєю дружиною виїхав на постійне проживання до Грузії, де і отримав громадянство даної країни. З того часу за спірною адресою не проживає, його реєстрація має формальний характер. Відповідач надав на її ім`я довіреність, якою уповноважив зняти його з реєстраційного обліку.

Дійсно, як вбачається з Довіреності від 06.05.20021 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси в різних установах з усіх питань, пов`язаних зі зняттям його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 7)

26.01.2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява, в якій він повідомляє суд про те, що він тривалий час не проживає в Україні, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . З 17 березня 2015 року проживає і зареєстрований в Грузії. ( а.с. 58-59)

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Конституція України закріпляє право громадян на житло як найважливіше соціально-економічне право.

При цьому, право на житло, як суб`єктивне право, тобто таке, що належить конкретній особі на конкретне жиле приміщення в будинку відповідного житлового фонду, виникає в силу передбачених у житловому законодавстві юридичних фактів і отримує свою конкретизацію та деталізацію у відповідних правовідносинах.

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Право громадян на житло передбачено ст. 1 ЖК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших осіб або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).

Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає без поважних причин понад шість місяців, має постійне місце проживання та реєстрацію в республіці Грузія, а отже суд приходить до висновку про те, що він втратив право користування житловим приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а отже підлягають задоволенню.

На підставі вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 259, 265 ЦПК України, ст. ст. 1, 64, 71, 72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації м. Харкова, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. ( дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент реєстрації м. Харкова, розташований за адресою: м. Харків, площа Павлівська, 4.

Повний текст рішення складений 23.02.2022 року.

Суддя В. В. Труханович