Номер провадження: 22-ц/813/1667/22
Номер справи місцевого суду: 501/2443/18
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02 червня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року до суду звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.01.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 2 000 грн 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів банку складає договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 25.06.2018 року складає 13 259,35 грн (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 35 копійок), яка складається з наступного: 2 887,24 грн - тіло кредиту; 2 503,50 грн - нараховано відсотків за користування кредитом; 6 761,02 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 607,59 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погашає, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 27.01.2011 року в розмірі 13 259,35 грн (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 35 копійок) та 1 762 грн 00 коп. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) в повернення судового збору (а.с.1-6).

02 червня 2020 року заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (головуючий-суддя - Смирнов В.В.) позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.01.2011 року в розмірі 2 887,24 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят сім гривень 24 копійки), яка складається з наступного: 2 887,24 грн - заборгованість за кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 881 грн 00 коп. (вісімсот вісімдесят одну гривню 00 копійок). В іншій частині позову - відмовлено (а.с 89-93).

27 липня 2020 року засобами поштового зв`язку представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. направила апеляційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02 червня 2020 року. Скаржник зазначає у апеляційній скарзі, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту та неустойки, через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник зазначає, що суд не мав жодних підстав відмовляти у зазначених вище вимогах, оскільки сторонами було погоджено розмір відсотків за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді штрафу за порушення строків платежів, також місцевим судом не було прийнято до уваги підписану між сторонами довідку про умови з використання платіжної картки, таким чином, на думку апелянта, судом неналежно вивчено надані документи. Крім того, скаржник вважає, що відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку. Апелянт зазначає, що погодження розміру відсоткової ставки в тексті анкети-заявки є належним доказом, наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04.12.2019 року у справі №750/6058/17, від 03.07.2020 у справі № 382/180/17, тому просить викликати представника позивача у судове засідання, скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в цій частині. У апеляційній скарзі також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 97-109).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02 червня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Також суд першої інстанції зауважив, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27.01.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитом в розмірі 2 887,24 грн (а.с. 92).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За ч. 4 вказаної статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що бере до уваги докази, надані позивачем на стадії апеляційного провадження відповідно до запиту Одеського апеляційного суду (а.с. 120), оскільки в матеріалах справи були відсутні додатки до позовної заяви у зв`язку повернення їх разом із оригіналом позовної заяви позивачеві ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.11.2018 року (а.с. 12).

Щодо досягнення згоди щодо умов кредитування.

27 січня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, відповідно до якої між нею та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт у розмірі 2000 грн (а.с. 134-135).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було підписано Довідку про Умови кредитування за використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних (2,5 % щомісячно), розмір пені та штрафів у разі несвоєчасного погашення заборгованості (а.с. 136).

В обґрунтування своїх вимог позивач, крім іншого, посилався на те, що боржник своєю заявою № б/н від 30.11.2011 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві (а.с. 1).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної сторони, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При цьому, апеляційний суд, враховуючи, що відповідачем не спростовано факт підписання ним Довідки у встановленому законом порядку, жодних судових експертиз, які б підтвердили, що наявний в довідці підпис належить не відповідачеві, а іншій особі, не проводилося, вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про непогодження сторонами істотних умов договору.

Щодо наявності заборгованості.

В позовній заяві апелянт вказував, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25.06.2018 року має заборгованість - 13259,35 грн, яка складається з:

- 2 887,24 грн - тіло кредиту;

- 2 503,50 грн - нараховано відсотків за користування кредитом

- 6 761,02 грн - нараховано пені;

- 500,00 грн - штраф (фіксована частина);

- 607,59 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 4).

Як вбачається з розрахунку наданого апелянтом та не заперечується останнім, відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором №б/н.

Апеляційний суд звертає увагу на те, з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.01.2011 року за період з 27.01.2011 року по 27.05.2014 та з 27.06.2014 року по 31.05.2015 року відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором в межах пільгового періоду.

Відповідно до Довідки про умови кредитування пільговий період - це період протягом якого нарахування відсотків здійснюється за відсотковою ставкою в розмірі 0,01% при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с. 136).

Тобто нарахування відсотків за вказаний період за користування кредитом не здійснюється.

При цьому, 01.09.2014 року Банком було змінено відсоткову ставку за користування кредитом до 34,8% річних (а.с. 127 зворот), а відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 року по 25.06.2018 року відсоткова ставку було збільшено 01.06.2015 року до 43,2% річних (а.с. 129).

Також, як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 року по 25.06.2018 року, 01.05.2015 року відповідачеві було збільшено кредитний ліміт (а.с. 129).

Апеляційний суд з даного приводу зауважує, що матеріали справи не містять доказів ні на підтвердження погодження сторонами збільшеної відсоткової ставки за користування кредитними коштами, ні збільшення розміру кредитного ліміту.

З огляду на це та враховуючи, що тягар доказування наявності заборгованості за кредитним договором лежить саме на позивачеві, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведений розмір заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом у зазначеному розмірі.

Відповідно до наданих апелянтом розрахунків загальна заборгованість відповідача становить 13259,35 грн (а.с. 130), однак в період з 27.01.2011 року по 25.06.2018 року відповідачем в погашення заборгованості сплачено грошових коштів на загальну суму 95883 грн.

Тобто, з врахуванням відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження погодження сторонами підвищення відсоткові ставки та збільшення кредитного ліміту, а також того, що відповідач належним чином здійснював погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.01.2011 року в межах пільгового періоду користування кредитними коштами, апеляційний суд вважає, що у відповідача відсутня заборгованість перед банком за даним кредитним договором, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

21.02.2022 року м. Одеса