Справа № 504/2448/19
Номер провадження 2-ві/504/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі - Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Барвенко Віталія Костянтиновича від розгляду цивільної справи №504/2448/19 (провадження №2/504/302/22) за позовною заявою Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа №504/2448/19 (провадження №2/504/302/22) за позовною заявою Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Розгляд справи здійснюється одноособово суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К.

31.01.2022 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К. від розгляду зазначеної справи.

В обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_1 посилалась на те, що головуючим суддею штучно обмежується її право на ознайомлення з матеріалами справи у системі «Електронний суд», що на її думку, свідчить про його зацікавленість в результаті розгляду даної справи.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К. від 31.01.2022 заяву ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду справи №504/2448/19 (провадження №2/504/302/22) визнано необґрунтованою та передано до апарату Комінтернівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді з метою вирішення питання про відвід, який має бути визначений у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року розгляд питання про відвід судді розподілено судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброву П.В.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, однак, у своїй заяві просила суд розглядати заяву про відвід у її відсутність.

Представник ЖКГ Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши заяву про відвід та врахувавши її доводи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, враховуючи наступне.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За приписами ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6 Конвенції).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду (див. рішення у справі Газета Україна-Центр проти України (заява № 16695/04), рішення від 15.07.2010 року (набуло статусу остаточного від 15.10.2010 року), п.п. 28-32), існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі Фей проти Австрії (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996 року, п. 38).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі Ферантелі та Сантанжело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07.08.1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Таким чином, у поданій заяві ОСОБА_1 не наведено обставин, які б прямо та/або опосередковано вказували на наявність сумніву у безсторонності та неупередженості судді Барвенко В.К., не зазначено також фактів та/або ґрунтовних посилань щодо можливого необ`єктивного ставлення судді або невиконання обов`язків при здійсненні правосуддя у даній справі.

Докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану зацікавленість чи упередженість судді Барвенко В.К. в результаті розгляду даної справи у матеріалах справи - відсутні.

Враховуючи викладене, перевіривши обґрунтування заяви, оцінивши доводи, що мають значення для вирішення заяви, враховуючи основні засади цивільного судочинства, вимоги законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, суддя дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Барвенко В.К.

Відповідно до ч.11 ст.40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.33,36,40,258,260,261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Барвенко Віталія Костянтиновича від розгляду цивільної справи №504/2448/19 (провадження №2/504/302/22) за позовною заявою Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Добров П. В.