Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ковальчук Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Прохацьку Т.О. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: 1) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, 2) приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що із загальнодоступних джерел сайтку Міністерства юстиції України, позивачу стало відомо, що він являється боржником у виконавчому провадженні № 66912744, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. по примусовому виконанню виконавчого напису № 36080 від 12 травня 2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області, Остапенко Євген Михайлович. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки подані відповідачем документи нотаріусу не підтверджували наявність та безспірність заборгованості. Крім того, вимоги за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення та нотаріусом при вчиненні виконавчого напису недотримано умов вчинення такої дії, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зреєстрований в реєстрі за № 36080 від 12 травня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на його користь понесенні судові витрати.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомленням (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису виданого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 36080 про стягнення із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», яке здійснюється у виконавчому провадженні № 66912744 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем.

20 січня 2022 року до суду від директора ТОВ «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог, з проханням задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 227,00 грн.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк подано до суду заяву про визнання позовних вимог, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

12 травня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 36080, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_2 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14 грудня 2020 року, Кредитним договором № 329/705733 від 28 березня 2007 року, укладеним між Первісним кредитором Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_2 .

Вказаним написом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», стягнути з ОСОБА_2 за період з 13 грудня 2020 року по 12 травня 2021 року включно, суму у розмірі: 34 690,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 34 740,00 грн.

Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі того, що 28 березня 2007 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір за № 329/705733, відповідно до умов якого останній отримав кредит.

22 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66912744 з примусового виконання виконавчого напису № 36080 виданого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у сумі 34 740,00 грн., відповідно до кредитного договору № 329/705733 від 28 березня 2007 року, укладеним між первісним кредитром АТ «Індустріально-експортний банк».

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису був кредитний договір за № 329/705733 від 28 березня 2007 року укладений між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_2 .

Позивач звертаючись до суду з позовом зазначав, що між ним та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини. Той факт, що у виконавчому написі відсутня інформація про місце народження та зазначено невірно прізвище замість « ОСОБА_3 » вказано « ОСОБА_4 » говорить про те, що при видачі виконавчого напису нотаріус не мав необхідних документів, які б підтвердили безспірність отримання позивачем кредиту. На адресу позивача ніколи не надходили листи від відповідача та приватного нотаріуса. Крім того, приватним нотаріусом не було перевірено спливу строків позовної давності та вчинено виконавчий напис без достатнього обсягу документів, що підтверджують безспірність вимог.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, у нотаріуса під час вчинення виконавчого напису від 12 травня 2021, були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18).

З огляду на визнання відповідачем позову та встановлені обставини справи, суд не вбачає безспірність заборгованості перед стягувачем з боку позивача так як заборгованість боржника не виключає можливості спору щодо її розміру.

Згідно з вимогами ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ст.10, ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в доводи позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, у тому числі через визнання позову відповідачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою 50 відсотків судового збору від сплаченої суми в розмірі 1362,00 грн. (908,00 грн. за подачу позовної заяви та 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 681,00 грн. Також з державного бюджету на користь позивача підлягає поверненню 50 відсотків судового збору в розмірі 681,00 грн.

Заходи забезпечення позову діють протягом дев`яносто днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 81, 89, 141, 206, 265, 274, 279, 354 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити повністю.

Визнати виконавчий напис вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 36080, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 681,00 грн.

Повернути з Державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого ним судового збору в розмірі 681,00 грн., відповідно до квитанції № 27 від 07 грудня 2021 року та квитанції № 29 від 27 грудня 2021 року.

Заходи забезпечення позову діють протягом девяносто днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет». Місцезнаходження: вул.Стельмаха Михайла, будинок 9А, оф.204, м.Ірпінь, Київська область, 08200. Код .

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович. Місце знаходження: вул. Шолуденка, 19, м. Вишгород Київської області.

СуддяМ. М. Бебешко