Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2022 Справа №607/20637/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - Свергун Т.В., позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення виплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача в її користь 9952,79 гривень пені за несвоєчасну сплату аліментів за травень листопад 2021 року на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Посилається на те, що відповідачем допущено прострочення сплати аліментів, у зв`язку із чим, за її розрахунками, пеня становить таку суму.

Відповідач у своїх заявах по суті просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Звертає увагу, що в серпні 2021 року державним виконавцем за місцем його роботи у КНП «Тернопільська обласна комунальна лікарня № 2» направлено постанову головного державного виконавця від 11.08.2021 року, винесену при примусовому виконанні, виконавчого листа №607/9224/21 від 08.07.2021 року, в якій, обов`язок відрахування із заробітної плати розміру аліментів покладено на підприємство, тобто на КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2». Тому, його вини у простроченні сплати аліментів немає, оскільки така заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Дізнавшись про наявність заборгованості, він 08.11.2021 року звернувся до відділу ДВС із заявою, в якій надав дозвіл про відрахування з його заробітної плати 75% виплат для погашення заборгованості. Він не приховує місце роботи, заробітку та не ухиляється від сплати аліментів, ніяким чином не міг вплинути на розрахунок розміру стягнення аліментів з його заробітної плати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні відповідачка та її представник заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених в заявах по суті.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року у справі №607/9224/21 суд ухвалив стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи стягувати з 26 травня 2021 року і до досягнення кожним з дітей повноліття.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який позивачкою передано для виконання в відділ ДВС. Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15.07.2021 року ВП №66092143 відкрито виконавче провадження.

Як видно із постанови головного державного виконавця від 11.08.2021 року ВП №66092143, постановлено головному бухгалтеру самостійно нараховувати заборгованість по аліментах з 01.08.2021 року в розмірі 1/3 нарахованої заробітної плати але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку кожного місяця (п.1). Заборонено відповідальній особі з утримання коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань (п.6).

08.11.2021 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою, в якій просив у зв`язку із заборгованістю по аліментах, яка утворилася внаслідок неправильного розрахунку суми виплачуваних аліментів, знімати з його заробітної плати 75% для погашення заборгованості по аліментах.

Як видно із виписки з банківського рахунку ОСОБА_7 (а.с. 8,9,10) 16.08.2021 року на її рахунок зараховано платіж 9323,34 грн, 17.09.2021 року 2005,31 грн, 05.11.2021 року - 4984,67 грн та 804,05 грн від ВДВС в місті Тернополі.

15 грудня 2021 року ОСОБА_3 перерахував на депозитний рахунок ДВС 10500 грн, призначення платежу заборгованість по аліментах, яка утворилася внаслідок неправильних відрахувань із заробітної плати (а.с. 63,64)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 31.12.2021 року №91731 проведеного головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в 2021 році підлягало сплаті: травень 875,4 грн сплачено 0; червень 4523 грн сплачено -0; липень 4523 грн сплачено 9323,34 грн; серпень 4523 грн сплачено 2005,31 грн; вересень 4523 грн сплачено 4855,87грн; жовтень 4523 грн сплачено - 932,85 грн; листопад 4523 грн сплачено 277,73 грн; грудень 4523 грн сплачено 15961,05 грн.

Суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Як встановлено судом, 23 червня 2021 року суд ухвалив стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи стягувати з 26 травня 2021 року і до досягнення кожним з дітей повноліття. Судом допущено до негайного виконання рішення в частині платежу за один місяць.

Зважаючи на те, що станом на травень-червень 2021 року відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років встановлено 1921 гривня та на дітей віком від 6 до 18 років 2395 гривень, відповідач з дня прийняття рішення суду 24.06.2021 року повинен був оплатити на двох дітей 4316 грн (1921+2395), однак, виплатив вказану суму 16.08.2021 року (а.с. 8). Отже, за період прострочення з 24.06.2021 року до 16.08.2021 року (55 днів прострочки) розмір пені буде становити: 4 316,00 x 1 x 55 : 100 = 2 373,80 грн.

За червень 2021 року з дня вступу рішення в законну силу - 26 липня 2021 року - відповідач повинен був оплатити аліменти в розмірі 4316 грн, разом з тим, з цієї суми слід відняти 3480,65 грн аліментів присуджених до негайного виконання, за які вже пеня нарахована (4316 в тому числі за 6 днів травня 835,35). Отже, за період з 26.06.2021 року до 16.08.2021 року позивачем прострочено сплату аліментів за червень в розмірі 835,35 грн., розмір пені становитиме: 835,35 (сума аліментів) ? 1% ? 22 (кількість днів прострочення) = 183,78 грн.

З 01 липня 2021 року відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років встановлено 2013 гривень та на дітей віком від 6 до 18 років 2510 гривень, отже, відповідач до 30 липня 2021 року повинен був оплатити на двох дітей аліменти в розмірі 4523 грн (2013+2510). Частково вказану суму в розмірі 4171,99 грн він оплатив 16 серпня 2021 року (платіж 9323,34 835,35 аліментів за травень 4316 аліментів за червень). Отже, за період прострочення з 01 серпня по 16 серпня розмір пені становитиме: 4 523,00 (сума аліментів) ? 1% ? 16 (кількість днів прострочення) = 723,68 грн.

Решту суми за липень - 351,01 (4523,00 - 4171,99) відповідач оплатив 17.09.2021 року (платіж 2005,31 грн.). Отже, за період прострочення з 17 серпня по 17 вересня розмір пені буде становити: 351,01 (сума аліментів) ? 1% ? 32 (кількість днів прострочення) = 112,32 грн.

Отже, за прострочення сплати аліментів за травень, червень, липень 2021 року з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 1% за кожен день прострочки в розмірі 3393.58 гривень (2 373,80 + 183,78 + 723,68 + 112,32)

Що стосується стягнення пені за прострочення сплати аліментів за серпень, вересень, жовтень, листопад, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним.

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2020 року у справі №661/90/19 Верховний суд зробив висновок, що вина у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки заборгованість по аліментах виникла унаслідок неправильного їх нарахування державним виконавцем, а саме у зв`язку із помилковим тлумаченням останнім норм статті 195 СК України при розрахунку щомісячної суми стягнення для платника аліментів.

Відповідач стверджує, що в серпні 2021 року державним виконавцем передано виконавчий лист для виконання за його місцем роботи, у зв`язку із чим він був позбавлений можливості впливати на відрахування з його заробітної плати аліментів. Крім цього, звертає увагу на те, що заборгованість виникла після перерахунку розміру аліментів виконавчою службою в сторону їх збільшення за результатом звернення позивачки в листопаді, у зв`язку із тим, що в заборгованість включена сума аліментів за період з дня їх присудження до дня звернення стягувача із заявою про стягнення аліментів. Наголошує, що він не ухилявся від сплати аліментів, а навпаки, звернувся із заявою про стягнення 75 % заробітної плати, погасив заборгованість за рахунок кредитних коштів.

Суд приймає вказані пояснення позивача, вважає їх доречними. Так, як видно із постанови головного державного від 11.08.2021 року ВП №66092143 постановлено головному бухгалтеру Тернопільської комунальної міської лікарні №2 самостійно нараховувати заборгованість по аліментах з 01.08.2021 року.

Тобто, відповідач мав законні сподівання, що з нього буде стягуватися належний до стягнення розмір аліментів без його втручання. Після перерахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів та виникнення заборгованості відповідач вживав заходів щодо її погашення, а саме 08.11.2021 року звернувся із заявою знімати з його заробітної плати 75% для погашення заборгованості по аліментах, що свідчить про відсутність його намірів ухилятися від сплати аліментів. Також, 15 грудня 2021 року ОСОБА_3 за рахунок кредитних коштів перерахував на депозитний рахунок ДВС 10500 грн, призначення платежу заборгованість по аліментах, яка утворилася внаслідок неправильних відрахувань із заробітної плати.

Тому, суд доходить висновку, що вина у простроченні сплати аліментів відповідачем за вказаний період відсутня, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір.

Керуючись статтями 141, 180, 182, 184, 192, 195, 196 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 3393,58 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 992 гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк