Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа №466/10889/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 126735,96 гривень та судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12.12.2019 року між ПрАТ ««Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/149094 за умовами якого Страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Renault Sundero» д.н.з. НОМЕР_1 .

17.03.2020 відбулася ДТП за участю транспортних засобів марки «Мercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки «Renault Sundero» д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП автомобіль марки «Renault Sundero» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.04.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Згідно звіту №SOS-94 від 14/04/2020 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 294590,94 гривень.

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» визнано зазначене ДТП страховим випадком та сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 225735,96 гривень

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 забезпечена ПрАТ «СК «ВУСО» за договором №ЕР/154668981, за яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 100 000 гривень.

ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило ПАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 99 000 гривень.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_1 в частині стягнення страхового відшкодування.

Позивач вважає, що різниця між лімітом відповідальності страхової компанії ОСОБА_1 за завдану шкоду та фактичним розміром складає 126735,96 гривень.

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою від 27.05.2019 з проханням добровільно відшкодувати суму виплаченого страхового відшкодування, однак останній залишив її без задоволення, в зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду.

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 30.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 18.02.2022 суд вирішив проводити заочний розгляд справи.

У судове засідання представник позивача не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання. В позовній заяві просить справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду на долучено до матеріалів справи, відзиву на позовну заяву подано ним не було. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали цивільної справи 466/910889/21, зібрані по справі докази суд приходить до наступного висновку.

12.12.2019 року між ПрАТ ««Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/149094 за умовами якого Страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Renault Sundero» д.н.з. НОМЕР_1 /арк.спр.7/

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.04.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за с.124 КУпАП, за те, що він 17.03.2020 року о 08.25 год., керуючи автомобілем марки «Мercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі «Підїзд до м.Львова» 2км. + 700 м., проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, здійснював розворот з невідповідного крайнього положення, не виконав вимог до дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна лінія, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Renault Sundero» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, порушивши вимоги п. 1.5, 2.3 б, д, 10.4 Правил дорожнього руху /арк.спр.9/.

Свою вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП визнав повністю.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року.

Як вбачається з Згідно звіту №SOS-94 від 14/04/2020 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 294590,94 гривень /а.с.13-22/.

Судом встановлено, що ПрАТ ««Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 225735,96 грн. ОСОБА_2 і таке підтверджується платіжним дорученням №43554 від 27.05.2020 /арк.спр.23/.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Мercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 забезпечена страховим полісом №154668981 ПрАТ «СК «ВУСО» /арк.спр.24/.

ПрАТ «СК «ВУСО». виплатило ПАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 99 000 гривень.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що різниця між лімітом відповідальності страхової компанії ОСОБА_1 за завдану шкоду та фактичним розміром яка складає 126735,96 гривень має бути стягнута з ОСОБА_1 , а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2270,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №56945 від 29.06.2021 /арк.спр.5/.

Керуючись ст. 979, 990, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 126735 / сто двадцять шість тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 96 копійок та судові витрати у розмірі 2270 /дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок/.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст судового рішення виготовлений 18 лютого 2022 року.

Суддя П. С. Невойт