Справа № 657/1134/21

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 року Каланчацький районний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Ковальчук О.В.,
за участю секретаря Боровинської С.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,
Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії судом не вживались.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними, необґрунтованими та незаконними. У встановлений судом строк, відповідачем подано відзив на позов, в якому він зазначає, що витрати на навчання доньки не відносяться до витрат, що викликані особливими обставинами, а тому не є додатковими витрати та не підлягають відшкодуванню. Крім того, позивач не зверталася до нього з вимогою про відшкодування вказаних витрат в добровільному порядку, не радилася з ним обираючи заклад в якому навчається їх донька. В даний час, він не має постійного місця роботи, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітній та не має можливості відшкодовувати вказані витрати.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, підтримуючи правову позицію відповідача. Зазначила, що навчання з метою здобуття професійної освіти не належать до особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому і не підлягають відшкодуванню.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з матеріалів справи, з 1998 року по 2012 рік сторони перебували у шлюбі.
У період шлюбу в них народилося двоє доньок ОСОБА_5 , 1999 року народження, та ОСОБА_4 , 2003 року народження, які проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Мирненської селищної ради від 02 серпня 2021 року № 361 та актом обстеження №38 від 02 серпня 2021 року.
Відповідно до зазначеного договору повна вартість навчання за кожен навчальний рік становить 26 730 грн., які позивачем сплачено в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи.
Крім того, згідно договору про надання житлової площі у гуртожитку від 01 вересня 2020 року вартість проживання у гуртожитку за кожен навчальний рік становить 8 500 грн., які також позивачем сплачено в повному обсязі, що підтверджується копією квитанцій, які містяться в матеріалах справи.
У ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».
Частиною 2 статті 51 Конституції України, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до їх повноліття.
Крім того, частиною 1 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, чинне законодавство гарантує право дитини на достатній життєвий рівень та визначає обов`язок батьків забезпечити дитині гідні умови життя, в тому числі фінансово. При цьому, законодавець не обмежує обов`язок батьків утримувати дитину лише сплатою аліментів, а й зобов`язує брати участь в додаткових витратах на дитину.
Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Верховний Суд у своїй постанові від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18) зауважує, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Судом встановлено, що позивач понесла певні витрати на навчання доньки ОСОБА_6 , яка на період такого навчання була неповнолітньою, оскільки повноліття донька досягла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд вважає, що витрати на навчання доньки за 2020 та 2021 навчальний рік, а також витрати на проживання в гуртожитку за той же період, є витрати, викликаними особливими обставинами, оскільки пов`язані з розвитком здібностей дитини.
У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесено витрати на навчання дитини, яка в той час була неповнолітньою, за 2020-2021 рік в сумі 26 730 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та витрати на проживання дитини в гуртожитку в сумі 8 500 грн., що також підтверджується відповідними квитанціями про оплату.
Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, не надав суду доказів перебування на його утриманні інших осіб, тому суд вважає, що він має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки.
За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним і може отримувати дохід, суд вважає, що відшкодування половити понесених позивачем витрат на навчання доньки та її проживання в гуртожитку в той період коли донька була неповнолітньою, тобто за 2020-2021 навчальний рік є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею.
Натомість позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання доньки та поживання її в гуртожитку за 2021 та 2022 навчальний рік, задоволенню не підлягають, оскільки у вказаному навчальному році, а саме: 25 вересня 2021 року донька сторін досягла повноліття, тому додаткові витрати на утримання дітей не стягуються у разі досягнення ними повноліття навіть у випадку, якщо вони продовжують навчання.
Враховуючи вище викладене, суд приходь до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення 1/2частини додаткових витрат понесених позивачем на навчання доньки та проживання її в гуртожитку в сумі 17 615 грн., за той період коли донька була неповнолітньою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить держави судовий збір в сумі 908 грн..
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264,265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини в сумі 17 615 грн..
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн..
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення суду апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомо, проживає АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 23 лютого 2022 року.
Суддя: Ковальчук О. В.