Провадження № 2/127/4992/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Романюк Л.Ф.,

при секретарі: Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Департамент патрульної поліції звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що 26 квітня 2017року, біля 05.41 год., ОСОБА_2 , будучи при виконанні службових обов`язків, патрульним поліцейським роти №4 Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції, керуючи службовим автомобілем «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по Немирівському шосе у м. Вінниці, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, допустив наїзд на перешкоду ( дерево), в результаті чого пасажирка автомобіля ОСОБА_4 була доставлена та госпіталізована до МКЛ ШМД, а транспортний засіб отримав механічні пошкодження. На водія ОСОБА_2 було складено матеріали за ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2018року в справі №127/8545/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.

Відповідно до висновку експертного дослідження Вінницького Науково-дослідного Експертно-Криміналістичного центру №101 від 22.03.2019 року, розмір збитку, завданого автомобілем «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 складає 82 963,12 грн., які просять стягнути з відповідача на їх користь, а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні, кожен окремо, позов не визнали, просять до даних вимог застосувати строки позовної давності звернення до суду та відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить Департаменту патрульної поліції (а.с. 25).

Відповідач ОСОБА_2 в період з 07.11.2015 року по 01.02.2021 року проходив службу в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, з 14.03.2019року (Наказ ДПП від 14.03.2019р. №176 о/с) призначений на посаду старшого інспектора відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції у Вінницькій області та був переведений до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 01.02.2021 року ( Наказ ДПП від 18.01.2021р. №25 о/с) (а.с. 5).

26 квітня 2017року, біля 05.41 год., ОСОБА_2 , будучи при виконанні службових обов`язків, патрульним поліцейським роти №4 Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції, керуючи службовим автомобілем «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по Немирівському шосе у м. Вінниці, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, допустив наїзд на перешкоду ( дерево), в результаті чого пасажирка автомобіля ОСОБА_4 була доставлена та госпіталізована до МКЛ ШМД, а транспортний засіб отримав механічні пошкодження. На водія ОСОБА_2 було складено матеріали за ст. 124 КУпАП( а.с.24).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2018року в справі №127/8545/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави ( а.с.6-7).

Відповідно до висновку експертного дослідження Вінницького Науково-дослідного Експертно-Криміналістичного центру №101 від 22.03.2019 року, розмір збитку, завданого автомобілем «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 складає 82 963,12 грн. (а.с.8-25).

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Вінницької області молодшим радником юстиції Бобир Д.Л. від 21.03.2018року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 286 КК України було закрито в зв`язку з відутністю в його діях складу кримінального правопорушення ( а.с.26).

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1188 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз положень статей 11, 1166 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, який в силу ст. 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

В даному випадку подія мала місце 26.04.2017року, разом з тим позивач звернувся до суду 05.11.2021 року, тобто за пропуском строків позовної давності.

Позиція позивача на обчисленні строків з моменту проведення експертного висновку та встановлення розміру збитків не ґрунтується на вимогах закону, спростовується ст.ст. 253,261 ЦК України та правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019року у справі №914/3224/16.

Відповідно до ч.ч.1-3ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, що має місце в даному випадку та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22,253,256-267,1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові Департаменту патрульної поліції (21010 м. Вінниця, вул. Ботанічна,24) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21.02.2022 року.

Суддя: