ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року

м. Черкаси

справа № 701/496/21 провадження № 22-ц/821/168/22 категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11 червня 2021 року ТОВ «Хімагромаркетинг» звернулося в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що між ТОВ «Хімагромаркетинг» та ОСОБА_1 було укладено Трудовий договір з експедитором № 08Т-03/20 від 04 березня 2020 року та Договір про повну матеріальну відповідальність №08МВ-03/20 від 04 березня 2020 року.

Наказом про відрядження №Т-89 від 22 березня 2021 року відповідача було відряджено за вказаним у Наказі маршрутом.

Вночі з 22 на 23 березня 2021 року під час переміщення товару відповідачем на вантажному автомобілі МАН держ. Номер НОМЕР_1 та напівпричепа ізотермічного КОGЕL держ. Номер НОМЕР_2 позивачу ТОВ «Хімагромаркетинг» було заподіяно матеріальну шкоду шляхом крадіжки частини вантажу. За даним фактом порушено кримінальне провадження за №0000032 від 23 березня 2021 року.

По факту даної крадіжки Генеральним директором ТОВ «Хімагромаркетинг» було ініційоване службове розслідування та створено комісію для проведення службового розслідування у складі: Директора Департаменту Логістики Липки Д.О.; Головного бухгалтера Чайки Н.В.; Директора юридичного департаменту Турмія С.С.; Представника трудового колективу Коркіної С.В., що підтверджується Наказом № 07/03 від 23 березня 2021 року про проведення службового розслідування та створення комісії.

Службовим розслідування комісія встановила, що під час виконання своїх службових обов`язків, а саме переміщення, вночі з 22 на 23 березня 2021 року, ЗЗР між складами ТОВ «Хімагромаркетинг» вантажним транспортним засобом МАН державний номер НОМЕР_1 та напівпричепом ізотермічним КОGЕL державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 порушив свої трудові обов`язки (не виконав), які передбачені умовами Трудового договору з експедитором №08Т-03/20 від 01 березня 2020 року. (п.п. 2.2.2., 2.2.5., 2.2.7., 2.2.15., 2.2.16., 2.2.17.).

У зв`язку з встановленням факту порушення ОСОБА_1 , умов Трудового договору з експедитором № 08Т-03/20 від 01 березня 2020 року члени комісії з проведення службового розслідування вирішили кваліфікувати дії ОСОБА_1 , як протиправну поведінку працівника під час виконання своїх посадових (трудових) обов`язків.

Своєю протиправною поведінкою ОСОБА_1 , заподіяв Товариству пряму дійсну шкоду (збиток) у сумі 164 604,79 грн., розмір якої було встановлено на підставі бухгалтерських даних Товариства згідно норм ст. 1353 КЗпП України.

Відповідно до умов Трудового договору з ОСОБА_1 , № 08Т-03/20 від 01 березня 2020 року, Договору про повну матеріальну відповідальність № 08МВ-03/20 від 04 березня 2020 року та винних дій ОСОБА_1 , покладено обов`язок по сплаті повного розміру шкоди (збитку) у розмірі 164 604,79 грн., на експедитора транспорту ТОВ «Хімагромаркетинг» ОСОБА_1 , згідно норм ст.ст. 134 та 136 КЗпП України.

Дані висновки містяться у Висновку за службовим розслідуванням за фактом викрадення товару (засобів захисту рослин) за вихідним номером №87-1 від 30 березня 2021 року.

Наказом № 17/03 від 30 березня 2021 року відповідачу було оголошено догану та встановлено за фактом викрадення товару стягнення повного розміру шкоди у розмірі 164 604,79 грн., з відповідача. Відповідач від підписання Наказу відмовився, про що було складено Акт № 12/05-2 від 12 травня 2021 року про відмову від підписання наказу № 17/03 «Про стягнення шкоди (збитків), завданих Товариству» від 30 березня 2021 року.

У зв`язку з крадіжкою довірених експедитору транспортному відповідачу товарно - матеріальних цінностей, що була вчинена під час здійснення переміщення відповідачем засобів захисту рослин між складами ТОВ «Хімагромаркетинг», враховуючи висновки службового розслідування, за результатами якого було встановлено винні дії працівника, що в сукупності спричинили матеріальні збитки ТОВ «Хімагромаркетинг» у розмірі 164 604,79 грн., а також зважаючи на порушення трудової дисципліни, що спричинене неналежним виконанням посадових обов`язків, пов`язаних із порушеннями обходу довіреного транспортного засобу, несвоєчасною перевіркою цілісності замків та тяг на дверях напівпричепа, цілісності додаткового замка «секретки», порушення (невиконання) інших трудових обов`язків, які передбачені умовами Трудового договору з експедитором №08Т-03/20 від 01 березня 2020 року (п.п. 2.2.2., 2.2.5., 2.2.7., 2.2.15., 2.2.16., 2.2.17.), що в сукупності спричинило втрату довір`я до працівника з боку власника було звільнено на підставі Наказ №43-К від 12 травня 2021 року.

Відповідач відмовився підписувати Наказ про звільнення про що було складено Акт № 12/05-2 від 12 травня 2021 року про відмову від підписання наказу № 43-К від 12 травня 2021 року.

Після звільнення Відповідача напівпричіп ізотермічний КОGЕL держ. Номер НОМЕР_2 , на якому відповідач здійснював переміщення за робочими поїздками, було направлено на технічний огляд, та офіційним сервіс-партнером МАN в Україні ТОВ «Аванті груп» була виявлена несправна системи АВ8/ЕВ8, а саме вийшов з ладу датчик АВ8 та несправний модулятор ЕВ8 керування гальмами причепа. Оголошена вартість зазначених пошкоджень встановлена у Рахунку-фактурі №КYV_АVGОК-0002934 від 26 травня 2021 року та становить 39 363,34 грн.

Пунктом 4.4. Трудового договору передбачено: У разі якщо транспортному засобу Роботодавця завдано шкоду внаслідок навмисного псування, недбалого кермування, що призвело технічної несправності або дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини Експедитора, останній зобов`язаний відшкодувати збитки Роботодавцю.

Позивач вважає, що збитки у розмірі 39 363,34 грн., завдані внаслідок навмисного псування та недбалого кермування відповідачем, та також підлягають відшкодуванню, що змусило представника позивача звернутися до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Хімагромаркетинг» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи суд врахував, що вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Суд не погодився з позицією позивача, що вина ОСОБА_2 встановлена висновком за службовим розслідуванням за фактом викрадення товару від 30 березня 2021 року, оскільки ні позивач ні відповідач не спростовують факту того що відбулась саме крадіжка матеріальних цінностей. Наразі досудове розслідування по факту крадіжки триває, що підтверджується витягом з ЄРДР, тобто наразі ще не проведено ретельної перевірки за яких обставин була вчинена крадіжка.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача коштів за ремонт напівпричіпа ізотермічний КОGЕL держ. номер НОМЕР_2 , на якому відповідач здійснював переміщення за робочими поїздками, який було направлено на технічний огляд, та офіційним сервіс-партнером МАN в Україні ТОВ «Аванті груп» була виявлена несправна системи АВ8/ЕВ8,та встановлена вартість зазначених пошкоджень в сумі 39 363 грн. 34 коп., суд визнав такими, що не підлягають до задоволення, оскільки рахунок-фактура №КYV_АVGОК-0002934 від 26 травня 2021 року на суму 39 363,34 грн., надана позивачем не свідчить про вину ОСОБА_3 у даних технічних несправностях, відсутній будь-який висновок спеціаліста чи експерта що саме неправильна експлуатація даного напівпричіпа привела до даних несправностей. Тому суд дійшов висновку, що позивачем надано жодного належного та допустимого доказу для підтвердження своїх позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Хімагромаркетинг» оскаржило його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ТОВ «Хімагромаркетинг» просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Всі судові витрати покласти на відповідача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи, суд не врахував, що в трудовому договорі з відповідачем чітко вказані функціональні обов`язки працівника ОСОБА_1 .. Згідно з висновком службового розслідування було встановлено вину ОСОБА_2 за фактом викрадення товару позивача, йому оголошено догану, а відтак відповідач повинен повністю відшкодувати матеріальні збитки.

За таких обставин, матеріали справи містять всі необхідні докази в підтвердження позовних вимог позивача і шкода, завдану підприємству підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

П. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є в тому числі справи про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Хімагромаркетинг» та ОСОБА_1 було укладено Трудовий договір з експедитором № 08Т-03/20 від 04 березня 2020 року та Договір про повну матеріальну відповідальність № 08МВ-03/20 від 04 березня 2020 року. (а.с. 21-34 Т.1).

Також 04 березня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 08МВ-03/20 (а.с. 18-20 Т.1).

Наказом про відрядження № Т-89 від 22 березня 2021 року відповідача було відряджено за маршрутом: Черкаська область, м.Тальне до Черкаська область, Уманський район с. Паланка, Черкаська область. Уманський район с. Чорна Кам`янка та Черкаська область Уманський район с. Паланка до Волинської області м. Луцьк. Волинська область, Луцький район с. Рованці ( а.с. 42 Т.1).

Із пояснюючої записки ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «Хімагромаркетинг» ОСОБА_4 вбачається, що останній зазначає, що вночі з 22 на 23 березня 2021 року під час переміщення товару відповідачем на вантажному автомобілі МАН держ. номер НОМЕР_1 та напівпричепа ізотермічного КОGЕL держ. номер НОМЕР_2 позивачу ТОВ «Хімагромаркетинг» було заподіяно матеріальну шкоду шляхом крадіжки частини вантажу та детально описує маршрут руху, зупинки та час виявлення крадіжки та його подальші дії (а.с. 35-37 Т.1).

Встановлено, що за заявою ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження за №0000032 від 23 березня 2021 року, про що свідчить витяг з ЄРДР (а.с. 10, 106 Т.1).

По факту даної крадіжки Генеральним директором ТОВ «Хімагромаркетинг» було ініційоване службове розслідування та створено комісію для проведення службового розслідування у складі: Директора Департаменту Логістики Липки Д.О.; Головного бухгалтера Чайки Н.В.; Директора юридичного департаменту Турмія С.С.; Представника трудового колективу Коркіної С.В., що підтверджується Наказом № 07/03 від 23 березня 2021 року про проведення службового розслідування та створення комісії. (а.с. 41 Т.1).

Згідно висновку за службовим розслідуванням за фактом викрадення товару (засобів захисту рослин) від 30 березня 2021 року встановлено, що під час виконання своїх службових обов`язків, а саме переміщення, вночі з 22 на 23 березня 2021 року, ЗЗР між складами ТОВ «Хімагромаркетинг» вантажним транспортним засобом МАН державний номер НОМЕР_1 та напівпричепом ізотермічним КОGЕL державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 порушив свої трудові обов`язки (не виконав), які передбачені умовами Трудового договору з експедитором № 08Т-03/20 від 01 березня 2020 року. (п.п. 2.2.2., 2.2.5., 2.2.7., 2.2.15., 2.2.16., 2.2.17.).

У зв`язку з встановленням факту порушення ОСОБА_1 , умов Трудового договору з експедитором № 08Т-03/20 від 01 березня 2020 року члени комісії з проведення службового розслідування вирішили кваліфікувати дії ОСОБА_1 , як протиправну поведінку працівника під час виконання своїх посадових (трудових) обов`язків.

Своєю протиправною поведінкою ОСОБА_1 , заподіяв Товариству пряму дійсну шкоду (збиток) у сумі 164 604,79 грн., розмір якої було встановлено на підставі бухгалтерських даних Товариства згідно норм ст. 135-3 КЗпП України.

Відповідно до умов Трудового договору з ОСОБА_1 , № 08Т-03/20 від 01 березня 2020 року, Договору про повну матеріальну відповідальність № 08МВ-03/20 від 04 березня 2020 року та винних дій ОСОБА_1 , покласти обов`язок по сплаті повного розміру шкоди (збитку) у розмірі 164 604,79 грн., на експедитора транспорту ТОВ «Хімагромаркетинг» ОСОБА_1 , згідно норм ст. ст. 134 та 136 КЗпП України (а.с. 11-14 Т.1).

Згідно акту розбіжності №1 від 23.03.2021 р. зафіксовано факт нестачі товару (а.с.15-16). Відповідно до доповідної записки по факту нестачі товару з автомобіля МАН НОМЕР_1 від 23.03.2021 р. вбачається факт того, що відповідач 23.03.2021 р. біля 8 год повідомив позивача про факт злому напівпричепа та крадіжку товару (а.с.17 Т.1).

Наказом № 17/03 від 30 березня 2021 року відповідачу було оголошено догану та встановлено за фактом викрадення товару стягнення повного розміру шкоди у розмірі 164 604,79 грн., з відповідача. Відповідач від підписання Наказу відмовився, про що було складено Акт №12/05-2 від 12 травня 2021 року про відмову від підписання наказу №17/03 «Про стягнення шкоди (збитків), завданих Товариству» від 30.03.2021 року. (а.с. 39,44 Т.1).

У зв`язку з крадіжкою довірених експедитору транспортному відповідачу товарно - матеріальних цінностей, що була вчинена під час здійснення переміщення відповідачем засобів захисту рослин між складами ТОВ «Хімагромаркетинг», враховуючи висновки службового розслідування, за результатами якого було встановлено винні дії працівника, що в сукупності спричинили матеріальні збитки ТОВ «Хімагромаркетинг» у розмірі 164 604,79 грн., а також зважаючи на порушення трудової дисципліни, що спричинене неналежним виконанням посадових обов`язків, пов`язаних із порушеннями обходу довіреного транспортного засобу, несвоєчасною перевіркою цілісності замків та тяг на дверях напівпричепа, цілісності додаткового замка «секретки», порушення (невиконання) інших трудових обов`язків, які передбачені умовами Трудового договору з експедитором №08Т-03/20 від 01 березня 2020 року. (п.п. 2.2.2., 2.2.5., 2.2.7., 2.2.15., 2.2.16., 2.2.17.), що в сукупності спричинило втрату довір`я до працівника з боку власника було звільнено на підставі Наказ №43-К від 12 травня 2021 року. (а.с.40 Т.1).

Відповідач відмовився підписувати Наказ про звільнення про що було складено Акт №12/05-2 від 12 травня 2021 року про відмову від підписання наказу № 43-К від 12 травня 2021 року (а.с.44 Т.1).

Згідно довідки про балансову вартість від 23 березня 2021 року вартість викраденого товару складає 164 604,79 грн. (а.с. 38 Т.1).

Крім того, позивач зазначив, що після звільнення відповідача напівпричіп ізотермічний КОGЕL держ. номер НОМЕР_2 , на якому відповідач здійснював переміщення за робочими поїздками, було направлено на технічний огляд, та офіційним сервіс-партнером МАN в Україні ТОВ «Аванті груп» була виявлена несправна системи АВ8/ЕВ8, а саме вийшов з ладу датчик АВ8 та несправний модулятор ЕВ8 керування гальмами причепа. Оголошена вартість зазначених пошкоджень встановлена у Рахунку-фактурі №КYV_АVGОК-0002934 від 26 травня 2021 року та становить 39 363,34 грн.(а.с. 43 Т.1).

Згідно товарно-транспортних накладних від 22 березня 2021 року № АП-05-1189, № АП-17-0501, № АП-05-1190 вбачається, що товар отримав водій/експедитор, водій транспорного засобу ОСОБА_1 (а.с. 46-48 Т.1).

Звертаючись до суду з позовною заявою, а в подальшому з апеляційною скаргою, позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що відповідно до умов Трудового договору з ОСОБА_1 , № 08Т-03/20 від 01 березня 2020 року, Договору про повну матеріальну відповідальність № 08МВ-03/20 від 04 березня 2020 року та винних дій ОСОБА_1 , слід покласти обов`язок по сплаті повного розміру шкоди (збитку) у розмірі 164 604,79 грн., на експедитора транспорту ТОВ «Хімагромаркетинг» ОСОБА_1 згідно норм ст.ст. 134 та 136 КЗпП України.

ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позиції зазначив, що в діях відповідача відсутня вина у крадіжці товару, вина належним чином відповідача не встановлена і посада «Експедитор» відсутня в переліку посад з якими укладається договір про повну матеріальну відповідальність.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції враховуючи вище встановлені обставини справи дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову через недоведеність позовних вимог позивачем.

Суд апеляційної інстанції перевіряючи мотиви судового рішення вважає, що районний суд дійшов правильного висновку про залишення позовних вимог без задоволення з слідуючих підстав.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1.ст. 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).

Відповідно до п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (які досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 135-1 КЗпП України).

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24 затверджено Перелік посад і робіт, що виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва .

Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва не зазначені, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-16цс12.

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що на підприємстві позивача відсутня посадова інструкція як водія-експедитора, так і екпедитора транспорного (як зазначено в трудовій книжці відповідача) як така.

Крім того, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд врахував позицію відповідача про те, що посада водія-експедитора чи експедитора-транспортного не включена до Переліку, в якому міститься лише посада експедитора із перевезення вантажів, та роботи з приймання та обробки для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей, їх доставці (супроводу), видачі (здачі).

Аналогічний правовий висновок щодо не віднесення посади водія-експедитора до Переліку та неможливості укладення із цією категорією працівників договору про повну матеріальну відповідальність викладений у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 303/3693/15-ц (провадження № 61-5969св18).

Як вже було зазначено вище, між ТОВ «Хімагромаркетинг» та ОСОБА_1 було укладено Трудовий договір з експедитором № 08Т-03/20 від 04 березня 2020 року та Договір про повну матеріальну відповідальність № 08 МВ-03/20 від 04 березня 2020 року. (а.с. 21-26,27,28,29,30,31,32,33,34 Т.1).

Розділом 2.2 даного договору закріплено обов`язки «Експедитора», де зазначено про необхідність виконання роботи сумлінно (п.2.2.2), обов`язок щодо передбачення будь-якої ситуації, що може виникнути в процесі керування транспортним засобом та призвести до пошкоджень його та товарно-матеріальних цінностей (п.2.2.5), слідкувати за технічним станом транспортного засобу (п.2.2.7), проте даний обов`язок не конкретизовано яким чином «Експедитор» повинен слідкувати за станом транспортного засобу і які дії проводити відповідного до даного обов`язку, дбайливо ставитися до переданого майна та нести відповідальність за нанесення шкоди майну (п. 2.2.12); повідомляти своєчасно роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей (п. 2.2.17).

Пунктом 4.2. Трудового договору встановлено, що експедитор, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та транспортного засобу.

Згідно п. 4.2.1 Трудового договору зазначено, що у випадку виявлення недостачі переданих Експедитору під звіт товарно - матеріальних цінностей або коштів встановлених допустимих норм, знищення, пошкодження, зниження якості або псування з його вини товарно - матеріальні цінності, Експедитор зобов`язується відшкодувати недостачу коштів та заподіяну шкоду відповідним матеріальних цінностям.

Пунктом 4.4. Трудового договору передбачено, що у разі якщо транспортному засобу Роботодавця завдано шкоду внаслідок навмисного псування, недбалого кермування, що призвело технічної несправності або дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини Експедитора, останній зобов`язаний відшкодувати збитки Роботодавцю.

Крім того, враховано, що 04 березня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 08 МВ-03/20 (а.с.18-20 Т.1).

Відповідно до п.1 договору про повну матеріальну відповідальність працівник, що знаходиться на посаді "Експедитора" приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх товарно-матеріальних цінностей та коштів які передані йому на зберігання, перевезення, переробку або застосування у процесі виконання робіт, а також за ті товарно-матеріальні цінності й кошти, що будуть надходити йому під звіт протягом дії договору.

П.3 даного договору закріплює, що роботодавець зобов`язується створити нормальні умови праці та виробничу обстановку, що забезпечує збереження прийнятих під звіт працівником товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 4 договору про повну матеріальну відповідальність вбачається, що у випадку виявлення недостачі переданих працівникові під звіт товарно-матеріальних цінностей або коштів більше встановлених допустимих норм, знищення, пошкодження, знищення якості або псування з його вини товарно-матеріальних цінностей, він зобов`язується відшкодувати недостачу коштів та заподіяну шкоду в повному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вина ОСОБА_2 встановлена висновком за службовим розслідуванням за фактом викрадення товару від 30 березня 2021 року, не є належним доказом у справі, оскільки ні позивач ні відповідач не спростовують факту того, що відбулась саме крадіжка матеріальних цінностей. Наразі досудове розслідування по факту крадіжки триває, що підтверджується витягом з ЄРДР, тобто наразі ще не проведено ретельної перевірки за яких обставин була вчинена крадіжка.

Також є правильним висновок районного суду про те, що рахунок-фактура № КYV_АVGОК-0002934 від 26 травня 2021 року на суму 39 363,34 грн. надана позивачем, не свідчить про вину ОСОБА_3 у даних технічних несправностях, оскільки відсутній будь-який висновок спеціаліста чи експерта, що саме неправильна експлуатація даного напівпричіпа привела до даних несправностей.

Крім того, судом першої інстанції було правильно враховано, що рахунок фактура датований 26 травня 2021 року, а відповідач був звільнений 12 травня 2021 року. Суду не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що даний напівпричіп не експлуатувався протягом строку 12 травня 2021 року 26 травня 2021 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Оцінюючи в сукупності всі наявні матеріали справи та надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок районного суду про те, що підставою для стягнення вини має бути доведеним факт наявності прямої дійсної шкоди працівником; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання призвело до шкоди. Позивачем також повинно бути доведено обставини, в чому полягала вина працівника; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що є недоведеною належними доказами як вина працівника (оскільки на момент розгляду справи в суді триває досудове розслідування по факту крадіжки, що підтверджується витягом з ЄРДР, тобто наразі ще не проведено ретельної перевірки за яких обставин була вчинена крадіжка та не встановлено винних осіб до спричинення зазначеної позивачем матеріальної шкоди), а відтак відсутній факт доведення як підстави так і умови матеріальної відповідальності ОСОБА_1 у спричинених збитках. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду та вважає також правильним висновок у недоведеності вимог щодо відшкодування шкоди за неправильну експлуатацію транспортного засобу, оскільки позивачем не доведено факту спричинення технічної несправності напівпричіпа саме ОСОБА_1 .

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в його рішенні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» залишити без задоволення.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак