Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.

при секретарі - Мужецькому В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданого через представника адвоката Прилепу Руслана Анатолійовича, до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через представника адвоката Прилепу Р.А., звернувся до суду з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третіх осіб - ПН КМНО Хари Н.С., ПВ ВО м. Києва Клітченко О.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2020 року ПН КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, за реєстровим № 11497.

Виконавчим написом стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9 986,17 грн., які є боргом за кредитним договором №73659 від 17.06.2013 укладеним між АТ «АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 .

Позивач, вважає, що цей виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що заборгованість не є безспірною.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, просив суд визнати виконавчий напис ПН КМНО Хари Н.С. від 27.03.2020 року зареєстрований в реєстрі за № 11497 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29.10.2021 року відкрито провадження та призначено справу до спрощеного розгляду без виклику сторін.

Представником позивача було надано до суду копію виконавчого напису №11497 від 27.03.2020 р., копію заяви стягувача про примусове виконання рішення №145665, копію постанови про відкриття ВП №61773130 від 08.04.2020 р., та копії інших документів на підтвердження своєї позиції.

Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 29.10.2021 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Треті особи також своїх процесуальних прав на надання пояснень та заперечень до суду не використали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2020 року ПН КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості у безспірному порядку з ОСОБА_1 у загальному розмірі 9 986 грн. 17 коп., яка утворилась у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договором № 73659 від 17.06.2013 року, укладеним між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_1

08.04.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження № 61773130, щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 9 986 грн. 17 коп.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про .нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, процедура вчинення якої регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з пунктом 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем в свою чергу не було надано до суду жодного доказу в підстави своїх заперечень на позовну заяву та в обґрунтування правомірності вчиненого виконавчого напису, вчинення його у безспірному порядку.

За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 03 вересня 2018 року між ОСОБА_8 та Адвокатським об`єднанням «Аргос» укладено Договір про надання адвокатських послуг № 96, відповідно до якого клієнт замовив виконавцю надання правничої допомоги по захисту прав і законних інтересів у судах всіх рівнів, підприємствах, установа, організаціях будь-якї форми власності в спорах з фізичними чи юридичними особами. Правнича допомога надається клієнту виконавцем на платній основі відповідно до умов, визначених цим Договором. (а.с. 34-36)

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 року № 2110/19, копія дубліката квитанції АТ КБ «Приват Банк» 20.10.2021 року, код квитанції № 9248-4437-1268-6717, відповідно до якої ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 кошти в розмірі 23 500,00 грн., як зазначено в призначенні платежу «оплата правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 19.10.2021 №2110/19», ордер на надання правової допомоги від 25 жовтня 2021 року № 1096867, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 876 від 19 січня 2012 року.

Разом з тим, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам суд не убачає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в межах розгляду даного спору, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи детального опису робіт, виконаних адвокатом щодо підготовки до суду саме досліджуваного у даному провадженні позову, а долучена до матеріалів справи копія дубліката квитанції АТ КБ «Приват Банк» 20.10.2021 року, код квитанції № 9248-4437-1268-6717, відповідно до якої ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 кошти в розмірі 23 500,00 грн., як зазначено в призначенні платежу «оплата правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 19.10.2021 №2110/19». При цьому судом ураховано відсутність детального опису адвокатських робіт, за які позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 23 500,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 19.10.2021 №2110/19, тому суд позбавлено можливості надати правову оцінку такому доказу та здійснити розподіл витрат, понесених позивачем за договором про надання правової допомоги від 19.10.2021 №2110/19.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Позов ОСОБА_1 , поданого через представника адвоката Прилепу Руслана Анатолійовича до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає до часткового задоволення.

Щодо вимоги позивача стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 , всі суми стягнутих з ОСОБА_1 грошових коштів у виконавчому провадженні № 61773130, яке відкрито 08.04.2020 року, згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни за заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк».

Враховуючи те, що підставою для вчинення дій по поверненню стягнутих грошових коштів з рахунку позивача є дане рішення суду, то у відповідача були відсутні підстави для вчинення таких дій, оскільки останній вважає, що ним правомірно відкрито спірне виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Проте, у даному випадку зобов`язання відповідача вчинити дії по поверненню коштів на рахунок позивача є передчасним, оскільки ні позивачу, ні суду не відомо чи після набрання даним рішенням законної сили, відповідачем буде відмовлено позивачу у добровільному вчиненні дій щодо повернення стягнутої суми.

Суд наголошує, що лише після набрання вказаним рішенням законної сили у відповідача виникне обов`язок щодо повернення безпідставно стягнутої суми, тому на думку суду, у даному випадку позовна вказана вимога позивача спрямована на майбутній захист його прав, свобод та інтересів, які на час розгляду судом даної справи не були порушені, а тому, відповідно, така вимога заявлена передчасно.

На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172, ст.ст.4, 12, 13, 76-80, 81, 141, 258-259, 263, 264,265, 268, 272, 273, 280-284, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданого через представника адвоката Прилепу Руслана Анатолійовича, до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню- задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Степанівною та зареєстрований в реєстрі за № 11497, яким стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 9 986 грн. 17 коп.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (ЄДРПОУ - 14282829) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 грн.00 коп. за подання позовної заяви та 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження - 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, 4, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження - 01033, місто Київ, вул. Тарасівська, буд. 181, оф. 2;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, місцезнаходження - 02002, місто Київ, вул. Окіпної Раїси, 4А, оф. 35 А.

Суддя О. В. Лещенко