Провадження № 22-3/812/22/22
23 лютого 2022 року м. Миколаїв
справа № 473/2301/21
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,
із секретарем Лівшенком О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 25 жовтня 2021 року суддею Старжинською О.Є. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 03 листопада 2021 року), у цивільній справі за позовом
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 ,
приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна,
про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків,
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції залишена без задоволення.

04 лютого 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вуїв О.В. засобами поштового зв`язку подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення 1 300 грн витрат на правничу допомогу.

17 лютого 2022 року з суду першої інстанції до апеляційного суду надійшли матеріали справи.

За правилами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та адвокатом Вуїв О.В. укладено договір про надання правової допомоги в судах усіх рівнів та інстанцій, з питання звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про застосування наслідків удаваного правочину до укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору від 12 серпня 2020 року про розірвання договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2018 року (а.с. 185).

30 грудня 2021 року до Миколаївського апеляційного суд надійшов відзив адвоката Вуїв О.В. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Крім іншого, у відзиві зазначено, що у зв`язку з поданням ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 несе судові витрати на правничу допомогу, які полягають у складанні відзиву на апеляційну скаргу та її направлення сторонам. На вчинення вказаних дій адвокатом витрачено 2 години. Вартість цих судових витрат складає 1 300 грн.

Сплата цієї суми відповідачкою ОСОБА_2 підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 23 грудня 2021 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Форма взаєморозрахунків, при якій сума гонорару адвоката залежить від результату (виграшу) справи, у практиці отримала назву «гонорару успіху».

Аналіз цієї складової гонорару наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, в якій викладено висновок, що питання дійсності зобов`язання виплатити гонорар успіху слід розглядати в межах правовідносин, які склалися між адвокатом і його клієнтом, у межах правовідносин, між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За таких обставин колегія суддів вважає доведеними витрати відповідачки ОСОБА_2 на правничу допомогу у розмірі 1 300 грн.

Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обсяг, складність та значимість таких дій у справі, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 1 300 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Вуїв Оксани Вікторівни стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1 300 (одну тисячу триста) грн витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року