Справа № 444/3451/21
Провадження № 2/444/210/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

01 лютого 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівна, про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Деревнянською сільською радою. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, на яке вона мала право на день смерті, а саме на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , який є робітничого типу, головою якого вона і була, а членом двору був він - син ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано лише в погосподарських книгах Деревнянської сільської ради, які є особливою формою статистичного обліку, та на той час свідчили про право власності громадян на будинки, що стверджено виписками із погосподарських книг по Деревнянській сільській раді.

Зазначає, що відповідно до технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ загальна площа будинку становить 85,0 кв.м, житлова 52,7 кв.м, допоміжна 32,3 кв.м.

В подальшому вказує, що з приводу спадкування він звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Кобзар Л.В., де відкрито спадкову справу №77/2021, де йому було видано свідоцтво про право на спадщину а саме, земельну ділянку площею 1,69 га, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину будинку із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок про що видано нотаріусом постанову.

У зв`язку із зазначеним вище, він звернулася до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 85,0 кв.м, житлова 52,7 кв.м, допоміжна 32,3 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (літня кухня, веранда, сарай, споруди №1, №2, №3 (ворота, огорожа, колодязь).

Ухвалою суду від 24.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 15.12.2021 року.

15.12.2021 року зметою забезпечення доказів для об`єктивного з`ясування обставин справи, витребувано в приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любові Вікторівни належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розгляд справи відкладено на 12.01.2022 року.

12.01.2022 року судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.02.2022 року.

Позивач в судове засідання не прибув, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада направила листа в якому зазначила, що заперечень, щодо позову немає, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівна в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Однак, на адресу суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що заперечень щодо позовних вимог позивача немає. Додатково зазначила, що із заявою про спадкування звернувся ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , за якою нотаріусом Львівського районного нотаріального округу, відкрито спадкову справу №77/2021 і 09.11.2021 року спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадщину земельної ділянки, площею 1,4694 га. Щодо спадкування будинку в АДРЕСА_1 колишнього Жовківського району - нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не подано правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця, про що 09.11.2021 року видано постанову. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Вищевказану справу просить розглядати у її відсутності.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 01 (арк. спр. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 встановлено, що його матір`ю є ОСОБА_3 (арк.спр.7).

Після смерті матері ОСОБА_2 , позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л.В., де на підставі його заяви відкрито спадкову справу №77/2021 і 09.11.2021 року спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадщину земельної ділянки площею 1,4694 га.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 85,0 кв.м, житлова 52,7 кв.м, допоміжна 32,3 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (літня кухня, веранда, сарай, споруди №1, №2, №3 (ворота, огорожа, колодязь) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу ОСОБА_1 відмовлено з причини неподання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, що встановлено із постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2021 року (арк. спр. 20, 61).

Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 30 червня 1990 року виданої старостою села Деревня виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області за № 607 від 12.11.2021 року (арк.спр.8), особовий рахунок НОМЕР_4 село Деревня, тип господарства станом на 30 червня 1990 року робітничий, голова двору ОСОБА_3 , син- ОСОБА_1 . При будинку в користуванні є 0,32 га. З них під будівлями 0,18 га., ріллі 0,14 га (арк.спр.8).

Згідно з випискою з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року виданої старостою села Деревня виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області за № 607 від 12.11.2021 року (арк.спр.9), особовий рахунок НОМЕР_4 село Деревня, тип господарства станом на 30 червня 1990 року робітничий. Голова двору ОСОБА_3 , син- ОСОБА_1 . При будинку в користуванні є 0,32 га. З них під будівлями 0,18 га., ріллі 0,14 га.

Таким чином, право власності робітничого двору було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі села Деревня.

Так, з довідки виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради за № 524 від 27.09.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 -1944 р.н. дійсно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 51).

Згідно з довідкою виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради за № 523 від 27.09.2021 року, ОСОБА_1 -1970 р.н. дійсно проживав і був зареєстрований разом із своєю мамою, ОСОБА_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і вели спільне господарство в АДРЕСА_1 (арк.спр.51).

Згідно з довідкою виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради за № 525 від 27.09.2021 року, по даних запису нотаріальних дій по Деревнянській сільській раді від мені померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заповіт не посвідчувався (арк.спр.52).

Згідно з довідкою виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради за № 526 від 27.09.2021 року, на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заборон та арештів не накладено.

Однак, реєстрація права власності будинку АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року не проводилась, що засвідчується довідкою виданою Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ» за № 5884 від 02.11.2021 року (арк. спр. 10).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , хоча належним чином не зареєстроване, проте фактично належало спадкодавцю - ОСОБА_2 , як голові робітничого двору вцілому.

Судом встановлено, що окрім позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом, інших спадкоємців на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_2 немає.

Згідно із ч. 1 ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До спадкового майна, серед іншого, відноситься будинковолодіння в АДРЕСА_1 , що було зареєстроване згідно з вимогами діючого на той час законодавства в погосподарській книзі села Деревня як господарство, що відносилося до суспільної групи «робітничий двір».

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що належить позивачеві як спадкоємцю за заповітом з моменту відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л.В. 09.11.2021 року із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим було зареєстровано Спадкову справу за № 77/2021, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , їй було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримати не може, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.

Оскільки спадкодавець - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час свого життя не оформила правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому на даний час позивач як спадкоємець за законом звернувся з даним позовом до суду.

З технічного паспорту виданого КП ЛОР Червоноградським МБТІ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (арк. спр. 12-16) встановлено, що загальна площа такого становить 85,0 кв.м, житлова 52,7 кв.м, допоміжна 32,3 кв.м., господарські будівлі (літня кухня, веранда, сарай, споруди №1, №2, №3 (ворота, огорожа, колодязь).

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права на власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 85,0 кв.м, житлова 52,7 кв.м, допоміжна 32,3 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (літня кухня, веранда, сарай, споруди №1, №2, №3 (ворота, огорожа, колодязь) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.02.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.