Справа № 156/9/22
Провадження № 2-о/156/6/22
Рядок статзвіту № 12
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду смт. Іваничі цивільну справу № 156/9/22 за заявою

ОСОБА_1 , представник заявниці - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Павлівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області

про встановлення факту, що має юридичне значення,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

представник заявниці ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Суть заяви

10.01.2022 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області із заявою про встановлення факту належності заповіту, в якій просила суд встановити, що заповіт посвідчений Милятинською сільською радою Володимир-Волинського (колишнього Іваничівського) району Волинської області 18.10.1999 року та зареєстрований в реєстрі за №79 склала спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка зазначена в заповіті як « ОСОБА_3 ».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на усе належне її майно, спадкоємцем якого, згідно заповіту від 18.10.1999 року, є вона (заявниця).

З метою прийняття спадщини нею було подано документи державному нотаріусу, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки в заповіті вказано прізвище спадкодавця « ОСОБА_3 », в той час як у свідоцтві про смерть зазначено прізвище « ОСОБА_1 ».

Невірне зазначення прізвища спадкодавця у заповіті порушує її права, оскільки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення особистих майнових прав. Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини.

ІІ. Процесуальні дії

Ухвалою від 12.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк, тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних в ній неоліків.

24.01.2022 року, після усунення заявником недоліків заяви, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження, розгляд справи призначено на 16.02.2022 року.

16.02.2022 року Павлівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила. У матеріалах справи міститься заява сільського голови Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про проведення розглуд справи без участі представника.

У судовому засіданні заявниця та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у заяві та просили таку задовольнити.

ІІІ. Застосоване законодавство

Відповідно до п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі.

Так, за положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народженняабо в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК Українигромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника не так важливо саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно п.24 зазначеної постанови при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

IV. Встановлені обставини та висновки суду

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації смертей 14.12.1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 20, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14.12.1999 року Милятинською сільською радою Володимир-Волинського (колишнього Іваничівського) району Волинської області (а.с.5).

Окрім того, судом встановлено, що 18.10.1999 року ОСОБА_3 склала заповіт. Зі змісту даного заповіту вбачається, що ОСОБА_1 заповідається все належне майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона буде мати в тому числі житловий будинок, хлів, а також земельна частка (пай). У заповіті прізвище спадкодавця зазначене « ОСОБА_3 », що мешкає в с. Грушів Іваничівського району Волинської області. Вказаний заповіт складений на ім`я ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Милятинської сільської ради Лакомою Т.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 79 (а.с.8).

23.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом. Постановою Іваничівської державної нотаріальної контори від 23.12.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 надала заповіт від імені ОСОБА_3 , посвідчений Милятинською сільською радою 18.10.1999 року та зареєстровано в реєстрі за № 79, але в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено прізвище « ОСОБА_1 ». Отже, прізвище вказане в заповіті та в свідоцтві про смерть не є тотожним.

На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність між документом, що посвідчує факт смерті ОСОБА_3 та заповітом складеним 18.10.1999 року від імені « ОСОБА_3 ».

З оглянутої судом довідки Павлівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Іваничівського) району Волинської області від 18.06.2021 року № 89 вбачається, що ОСОБА_3 народилася у 1910 році в с. Грушів Іваничівського району Волинської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 . Пережилого подружжя немає. ОСОБА_1 доглядала за спадкодавцем, її господарством та здійснила позовання ОСОБА_3 (а.с.6).

Із довідки Павлівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Іваничівського) району Волинської області від 10.12.2021 року № 165 видно, що станом на 18.10.1999 року (час засвідчення заповіту) на території с. Грушів Милятинської сільської ради проживала ОСОБА_3 , дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_3 (а.с.7).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб слідує, що після укладення шлюбу 05.08.1969 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Грушів Іваничівського району Волинської області присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.31-34).

За Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 03.02.2022 року № 68379611 встановлено, що спадкова справа на ім`я ОСОБА_3 в Іваничівській державноій нотаріальній конторі не заводилася (а.с.28-29).

Свідок ОСОБА_7 , який є сусідом заявниці, суду показав, що ОСОБА_3 проживала з чоловіком ОСОБА_8 . Коли він помер, ОСОБА_3 залишилась одна у літньому віці. Оскільки дітей подружжя не мало, то ОСОБА_1 забрала до себе проживати та доглядала за тіткою до смерті. Підтвердив, що дошлюбне прізвище ОСОБА_3 - ОСОБА_3 . Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Із свідчень свідка ОСОБА_10 , яка є сусідкою заявниці, судом встановлено, що вона проживала з ОСОБА_3 по сусідству, добре її знала протягом всього життя. Спочатку Агафія проживала одна, а згодом вийшла заміж за ОСОБА_11 . До шлюбу її прізвище було ОСОБА_3 , а після - ОСОБА_1 . Дітей вона не мала. Працювала у колгоспі, де отримала пай. Після смерті чоловіка, ОСОБА_3 потребувала догляду, тому ОСОБА_1 стала її доглядати, а згодом забрала до себе на проживання. Після смерті ОСОБА_1 поховала ОСОБА_3 .

Враховуючи в сукупності встановлені судом обставини, а також те, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення документів з метою прийняття спадщини за заповітом, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки права заявниці підлягають захисту в судовому порядку шляхом встановлення факту належності заповіту.

V. Судовий збір

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 57, 256-259, 265, 315-319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Павлівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту, посвідченого Милятинською сільською радою Іваничівского району Волинської області 18 жовтня 1999 року за реєстровим № 79 від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Судові витрати залишити за заявницею.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: с. Грушів Володимир-Волинський р-н Волинська обл.;

представник заявниці: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа - Павлівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області, , місцезнаходження: вул. Незалежності, 12, с.Павлівка, Володимир-Волинський р-н, Волинська обл.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Суддя М. О. Федечко