ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1375/22 Справа № 215/117/21 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2021 року до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що з її сином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.02.2016 на дільниці дроблення руди в корпусі 1-2 стадії дроблення виробничої дільниці дроблення руди дробильної фабрики №1 ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК», під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок із смертельним наслідком. Відповідно до акту форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку комісія дійшла висновку, що нещасний випадок з дробильником ДФ-1 ПАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_2 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком комісії у Акті Н-1 встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. ОСОБА_2 був старшим сином, завжди був для матері опорою, підтримкою, допомагав з вирішення різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті позивача. У позивача є ще молодший син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дітей виховувала сама, без батька. ОСОБА_2 рано влаштувався на роботу, оскільки допомоги матері та братові чекати не було звідки. Позивач отримувала від свого сина як матеріальну допомогу, оскільки лише на її заробітну плату вона з молодшим сином прожити не мали б можливості, оскільки розмір заробітної плати позивача є невеликим, а на утримання житла, покупку продуктів, одягу, взуття, предметів першої необхідності, утримання молодшого сина необхідне понесення значних матеріальних затрат, крім того позивач отримувала від ОСОБА_2 допомогу у побуті та ін., оскільки він завжди піклувався і підтримував морально свою матір та брата.

Внаслідок смерті сина, у позивача на фоні стресу та нервового потрясіння розвились хвороби та загострились її ранішні захворювання, в зв`язку з чим вона проходила лікування як амбулаторно так і стаціонарно. Крім того позивач 11.12.2017 р. перенесла операцію та була направлена на огляд до Міжрайонної Зарічної МСЕК, де їй було встановлено другу групу інвалідності з 07 березня 2018 р., причина інвалідності - загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, у зв`язку з чим, їй протипоказані всі види праці в звичайних умовах та рекомендоване лікування у невропатолога. Після переогляду 05.02.2020 р. позивачу встановлено з 01.04.2020 р. третю групу інвалідності, їй протипоказані: тривала хода та важка фізична праця, рекомендований нагляд та лікування у сімейного лікаря. У зв`язку зі смертю сина, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона отримала сильне нервове потрясіння коли дізналась про смерть сина, крім того вона втратила близьку їй людину. Після його смерті її життя повністю змінилося, у зв`язку із чим вона простить стягнути з відповідача 500 000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 400 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 4 000 грн. на користь держави.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року та на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року просить рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року по справі №215/117/21 скасувати та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року та на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року залишити без задоволення, а рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року по справі №215/117/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №232 (а.с. 10).

Згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 14.02.2016 о 09-22 год. на ПАТ «ПівнГЗК», обставини, за яких стався нещасний випадок: о 07 годині 30 хвилин 14 лютого 2016 року старший майстер дільниці виробничої дільниці дроблення руди ОСОБА_3 в приміщенні нарядної технологічного персоналу у присутності в.о. начальника дільниці виробничої дільниці дроблення руди ОСОБА_4 провів для зміни №3, яка працювала у цей день з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин змінно-зустрічні збори, де ОСОБА_3 довів інформацію про роботу цеху, дільниці, попередньої зміни та інформацію з охорони праці, потім видав письмовий наряд кожному працівнику та провів інструктаж з його безпечного виконання, у тому числі наряд отримали: - дробильник ОСОБА_2 на експлуатацію та прибирання дробарок КРД 700/100 1-2 черги, АТУ, маслостанцій, стрічкових живильників відмітки - 42.000 м., насосного обладнання, проведення стропальних робіт; - машиніст конвеєра ОСОБА_5 на експлуатацію та прибирання конвеєрів М-1, М-2, АТУ, маслостанцій, автостел; - машиніст конвеєра ОСОБА_6 на експлуатацію та прибирання конвеєрів К-1, К-2; - оператор пульта управління ОСОБА_7 на ведення технологічного процесу та дистанційне керування механізмами фабрики; - інші члени бригади у кількості одинадцять осіб згідно закріплених виробничих місць. По закінченню змінно-зустрічних зборів о 07 годині 50 хвилин технологічний персонал зміни пішов на свої робочі місця для прийому зміни та огляду закріпленого за ними обладнання, ОСОБА_2 попрямував до свого робочого місця, до корпусу 1-2 стадії дроблення. Після видачі наряду, приблизно о 08 годині 30 хвилин старший майстер дільниці ОСОБА_3 через оператора пульта керування ОСОБА_7 оговорив присутність дробильника ОСОБА_2 на відмітці дробарок КРД 700/100 для спільного огляду дробарок на предмет наявності футеровок станини дробарок. Після огляду ОСОБА_3 усно наказав дробильнику ОСОБА_2 оглянути стрічки стрічкових живильників на відмітці - 42.000 м. та доповісти йому про результати огляду. Згідно пояснень ОСОБА_3 , інформації про стан стрічкових живильників від ОСОБА_2 він не отримав. Згідно пояснень ОСОБА_6 , о 08 годині 32 хвилини конвеєри К-2, М-2 були зупинені для огляду стрічки конвеєра К-2 на предмет її порізу. О 09 годині 15 хвилин припинилась подача руди на прийомному бункері 1-2 стадії дроблення і оператор ОСОБА_7 самостійно прийняла рішення про зупинку конвеєрів К-1, М-1 з метою проведення регламентної перевірки гальм та блокувань технологами, які обслуговують дані конвеєра. О 09 годині 18 хвилин оператор ОСОБА_7 наказала ОСОБА_5 , зупинити конвеєр М-1 для проведення даної перевірки. Конвеєр К-1 був зупинений автоматично блокуванням. Закінчивши виконання регламентного огляду та перевірку гальм і блокувань конвеєрів К-1, М-1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали інформацію про його результати оператору ОСОБА_7 та підтвердили можливість його безпечного пуску. Доповіді від ОСОБА_2 про стан стрічкових живильників та підтвердження можливості їх безпечного пуску ОСОБА_7 не отримала.

ОСОБА_7 інформацію про результати проведеної перевірки та готовності до запуску конвеєрів К-1, М-1 у роботу старшому майстру ОСОБА_3 не повідомила, самостійно прийнявши рішення про їх запуск у роботу, о 09 годині 21 хвилині за допомогою гучномовного зв`язку повідомила про їх запуск та здійснила дистанційний пуск їх у роботу.

Згідно пояснень ОСОБА_7 , після того, як вона по гучномовному зв`язку повідомила про запуск конвеєрів, до неї зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що оглядаючи стрічкові живильники на відмітці - 42.000 м. він побачив у шнеці конвеєра просип і що треба розмити шнек. Зі слів ОСОБА_7 , у період з 09 години 23 хвилини до 09 години 35 хвилин вона за допомогою гучномовного зв`язку періодично викликала ОСОБА_2 з метою виконання завдання старшого майстра ОСОБА_3 для отримання інформації від нього про технічний стан стрічкових живильників на відмітці - 42.000 м. - він не відповідав.

ОСОБА_3 спустився на відмітку - 45.000 м., де і побачив ОСОБА_2 , який знаходився на бетонній підлозі між конвеєрами К-1 і К-2 головою до конвеєра К-2, він був у напівлежачому стані та опирався на руки. Також, з пояснень ОСОБА_3 , він мав намір підсласти під нього дерев`яну дощечку, проте ОСОБА_2 відмовився, сказавши, що має сильний біль у нозі і спині. Після цього ОСОБА_3 телефоном з відмітки -42.000 м. повідомив оператора про нещасний випадок з ОСОБА_2 , та про необхідність виклику медичної допомоги, зупинки конвеєра К-1 та виклику дробильників 3-4 стадії дроблення на допомогу.

Згідно пояснень дробильників 3-4 стадії дроблення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , коли вони підійшли до ОСОБА_2 і спитали, що трапилось, він відповів, що доповідав оператору про намір очистити шнек, але вона запустила конвеєр К-1.

Приблизно о 10 годині 10 хвилин фельдшер ОСОБА_11 прибула на відмітку -45.000 м., оглянувши потерпілого ОСОБА_2 повідомила про необхідність виклику реанімаційної бригади швидкої допомоги.

З пояснень фельдшера ОСОБА_11 транспортувати потерпілого на ношах сходами не було можливості, тому в.о. головного інженера ОСОБА_12 було прийнято рішення про демонтаж секцій огородження конвеєру К-1 для можливості транспортування на ношах ОСОБА_2 через холосту гілку стрічки конвеєру К-1 до машини швидкої допомоги .

Об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_2 доставили до реанімаційного автомобіля і повели до приймального відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №7» ДОР», де він був госпіталізований до травматологічного відділення.

16.02.2016 р. о 09 годині 35 хвилин у лікарні КЗ «Криворізька міська лікарня №7» ДОР» ОСОБА_2 від отриманих травм помер (а.с. 11-15).

19 квітня 2016 року було складено Акт № 4/ІV про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом відносно ОСОБА_2 , який стався з ним 14.02.2016 о 09-22 год. під час виконання ним трудових обов`язків на дільниці дроблення руди в корпусі 1-2 стадії дроблення ДФ на відмітці -45.000 м. в хвостовій частині стрічкового конвеєра К-1 ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 16-19).

Відповідно до висновку комісії у Акті Н-1 встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Особи які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: 1. ОСОБА_2 , дробильник виробничої дільниці дроблення руди ДФ-1 ПАТ «ПівнГЗК», який проник в небезпечну зону за огородження конвеєра, виконував роботу, що не відповідає його кваліфікації, без отримання на неї наряду та інструктажу з безпечного виконання робіт, знаходився у місці, не пов`язаному з виконанням виданого йому наряду, чим порушив п.п.1.10., 1.11. Інструкції з охорони праці №04.1-2014 для дробильника дробильної фабрики №1, п. 56.1.11. «Положення про СУОП у ПАТ «ПівнГЗК»; 2. ОСОБА_7 , оператор пульта керування виробничої дільниці дроблення руди ДФ-1 ПАТ «ПівнГЗК», яка оперативно не вирішувала з відповідальною особою (старшим майстром дільниці) питання пов`язані з запуском та зупинкою устаткування фабрики, самостійно, без узгодження з старшим майстром дільниці зупиняла та запускала технологічне обладнання і здійснила дистанційний запуск обладнання без підтвердження його безпечного пуску працівниками, обслуговуючими окреме обладнання, яке входить до однієї технологічної ланки, чим порушила п. 3.1. Інструкції з охорони праці №04.05.-15 для оператора пульта керування дробильної фабрики №1, п. 56.1.11 «Положення про СУОП у ПАТ «ПівнГЗК», п. 5.11. розд. V «Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів»; 3. ОСОБА_3 , старший майстер дільниці виробничої дільниці дроблення руди ДФ-1 ПАТ «ПівнГЗК», який не здійснив достатнього контролю за додержанням працівниками зміни технологічної, виробничої та трудової дисципліни, правил і норм охорони праці та промислової безпеки, чим порушив п. 2.5.3. Посадової інструкції старшого майстра дільниці виробничої дільниці дроблення руди дробильної фабрики №1 (а.с. 16-19).

Згідно до висновку, наданому Криворізьким міжрайонним відділом КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово - медичної експертизи» ДОР», заключний клінічно встановлений діагноз: «Тяжелая сочетанная кататравма. Синдром раздавливания нижней части туловища, таза и нижних конечностей. Объединенные болезни: ЗТЖ. Ушиб органов брюшной полости. Обширная забрюшинная гематома с разрывом париетальной брюшины. Внутрибрюшное кровотечение. Закрытые двойные переломы лонных и седалищных костей таза со смещением. Разрыв крестцово-подвздошных сочленений с нарушением целосности тазового кольца. Ушиб органов малого таза. Закрытый оскольчатый винтообразный перелом на границе средней и нижней трети костей правой голени со смещением обломков. Множественные гематомы поясничной области и обеих бедер. Травматический шок 3-4 ст. Осложнение основного: посттравматический тромбоз правой подколенной артерии и ишемии олени. Острая почечная недостаточность. Интоксикация. Синдром полиорганной недостаточности, що підтверджується актом 4/ІV про нещасний випадок від 19.04.2016, форми Н-1 (а.с. 16-19).

Довідкою МСЕК від 07.03.2018, ОСОБА_1 первинно встановлено з 07.03.2018 другу групу інвалідності, у зв`язку з загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату, що також було встановлено при повторному огляді 01.04.2019. 05.02.2020 довідкою МСЕК з 01.04.2021 встановлено третю групу інвалідності, за висновком якої вона потребує нагляду та лікування у сімейного лікаря, та протипоказані: тривала хода, важка фізична праця (а.с. 20-21).

Відповідно до медичних виписок та довідок, позивач ОСОБА_1 періодично проходила лікування амбулаторно та стаціонарно (а.с. 22-27).

Згідно копії цивільного позову, ОСОБА_1 звернулася по кримінальному провадженню №0000349 відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 272 КК України, яке перебуває на розгляді в Тернівському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з цивільним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» 1000000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди (а.с. 91-93).

Ухвалю Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.04.2017, кримінальне провадження ЄРДР № 0000349 від 16.02.2016 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України, призначено до судового розгляду, та визнано цивільними позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , а цивільним відповідачем ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 94-95).

Відповідно до скарги, письмових запитів, позивач та її представник, адвокат Повалій О.В., зверталися до різних інстанцій щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 на виробництві, стосовно виклику аварійно-рятувальної служби (а.с. 98-103).

Згідно висновку експерта від 23.09.2016 за результатами проведення судової експертизи з безпеки життєдіяльності та охорони праці №3449-16 по кримінальному провадженню №0000349, встановлено, що в досліджуваній виробничій ситуації, враховуючи порушення вимог правил безпеки та технології робіт, допущені оператором пульта управління дробильної фабрики №1 ОСОБА_7 та дробильником дробильної фабрики №1 ОСОБА_2 та безконтрольність за їх діями, допущену з боку старшого майстра дільниці ОСОБА_3 та в.о. начальника дільниці Копаля О.В. можна зробити висновок, що організація робіт на даній виробничій дільниці не відповідає в повній мірі вимогам охорони праці (а.с. 105-131).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, що передбачено ч.1 та п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно ст.179 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок смерті сина, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає, у зв`язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме на відповідача Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу, оскільки смерть ОСОБА_2 сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок смертельного нещасного випадку на виробництві, підлягають частковому задоволенню, оскільки ОСОБА_2 проник в небезпечну зону за огородження конвеєра, виконував роботу, що не відповідає його кваліфікації, без отримання на неї наряду та інструктажу з безпечного виконання робіт, знаходився у місці, не пов`язаному з виконанням виданого йому наряду, чим порушив п.п.1.10., 1.11. Інструкції з охорони праці №04.1-2014 для дробильника дробильної фабрики №1, п. 56.1.11. «Положення про СУОП у ПАТ «ПівнГЗК», згідно п. 10 Акту, що призвело до нещасного випадку та його загибелі.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 400 000,00 грн., оскільки у позивача встановлена третя група інвалідності, наявні тривалі моральні страждання у зв`язку із смертю сина, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, оскільки в даному випадку суми відшкодування збитків, завдані платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю.

Доводи апеляційної скарги ПРАТ "ПІВНГЗК", що суд першої інстанції повинен був винести ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.4 та п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України незалежно від позиції сторін, так як в провадженні Тернівського районного суду м.Кривого Рогу перебуває кримінальна справа №215/275/17, в якій ОСОБА_1 та ОСОБА_14 заявлені цивільні позови до ПРАТ "ПІВНГЗК" про відшкодування моральної шкоди завданої смертю потерпілого ОСОБА_2 у розмірі 1000000,0 грн. кожному, тобто на розгляді в суді вже перебуває справа про той самий предмет та з тих самих підстав, з якою позивач звернулася до суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Отже, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

В обох справах предметом позову є стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок смерті сина. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач в кримінальному провадженні звернувся з позовом до ПРАТ "ПІВНГЗК" як до підприємства, яке відповідає за шкоду завдану неправомірними діями їх працівника ОСОБА_7 , а в цивільному судочинстві позивач звернулася до ПРАТ "ПІВНГЗК" як до підприємства, працівником якого був син позивача та на якому він загинув. Підстави позову різні.

Касаційний цивільний суд роз`яснив, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Доводи апеляційної скарги, що сума моральної шкоди (400 000грн.) є занадто завищеною і не відповідає принципам справедливості, розумності та виваженості розміру відшкодування, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). Однак, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин(згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, ).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2016 року складено Акт №4/ІV про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом відносно ОСОБА_2 , який стався з ним 14.02.2016 о 09-22 год. під час виконання ним трудових обов`язків на дільниці дроблення руди в корпусі 1-2 стадії дроблення ДФ на відмітці -45.000 м. в хвостовій частині стрічкового конвеєра К-1 ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 16-19).

Відповідно до висновку комісії у Акті Н-1 встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до висновку експерта від 23.09.2016 за результатами проведення судової експертизи з безпеки життєдіяльності та охорони праці №3449-16 по кримінальному провадженню №0000349, встановлено, що організація робіт на даній виробничій дільниці не відповідає в повній мірі вимогам охорони праці в досліджуваній виробничій ситуації, враховуючи порушення вимог правил безпеки та технології робіт, які допущені оператором пульта управління дробильної фабрики №1 ОСОБА_7 та дробильником дробильної фабрики №1 ОСОБА_2 та безконтрольність за їх діями, допущена з боку старшого майстра дільниці ОСОБА_3 та в.о. начальника дільниці Копаля О.В. (а.с. 105-131).

Отже, роботодавець ПРАТ "ПІВНГЗК" не забезпечив безпечне виконання робіт, не подбав про безпеку і здоров`я працівників в процесі виконання робіт чи під час перебування на території підприємства, дії в.о начальника дільниці не відповідали вимогам статті 14 Закону України "Про охорону праці", статті 41 Гірничого закону України, Посадовій інструкції, що спричинило смерть працівника.

В даному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачці є безсумнівним. У своїй позовній заяві позивачка зазначала, що втративши свого сина зазнала душевних страждань, що призвели до істотних змін у її житті, втратила турботу, моральну та матеріальну підтримку близької людини. Наслідки перенесеної події призвели до появи у позивачки негативних психосоматичних та психоемоційних змін: смуток, пригніченість, головні болі, знервованість, болі в області серця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань позивача ОСОБА_1 , яких вона зазнала внаслідок смерті близької людини, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, правомірно визначився з розміром грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова