Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд: визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира передана в іпотеку колишнім власником відповідачем ОСОБА_2 , іпотекодержателю в особі АКБСР «Укрсоцбанк», про що укладений іпотечний договір №04/І-262 від 05 травня 2008 року. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за іпотечним договором, майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», у якого в подальшому позивач придбала квартиру. Позивач зазначає, що з моменту виникнення у неї права власності на зазначену квартиру - з жовтня 2019 року, відповідачі втратили право користування даною квартирою. Відповідачі будучи зареєстрованими у квартирі, порушують права позивача та законні інтереси, як власника житла на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном, оскільки сторони не є членами однієї сім`ї, спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків. Відповідачі фактично не проживають в спірній квартирі з жовтня 2019 року, речі останніх в квартирі відсутні, місце проживання, перебування відповідачів на даний момент позивачу не відоме. У зв`язку з вищезазначеним позивач вважає, що порушене право підлягає відновленню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12 лютого 2021 року копії ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено учасникам справи.

Копії вказаної ухвали суду з копіями позовної заяви та доданими до неї документами відповідачами отримано не було, конверти з надісланими документами повернулись до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, відповідачі повідомлялись про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представником третьої особи Дніпровською районною в м.Києві державною адміністрацією копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано 08 квітня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзивів на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

22 квітня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації в яких зазначено, що інтереси і права адміністрації в даній справі не зачіпаються, тому просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника .

Згідно роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу УРСР власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. Положення цієї статті кореспондуються з вимогами ст. 405 ЦК України, згідно частини першої якої члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Отже право члена сім`ї власника квартири чи інших зареєстрованих в ній за згодою власника осіб, щодо користування квартирою, є похідним від прав власника на це житло.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що 05 травня 2008 року квартира АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_2 в іпотеку

АКБСР «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов`язань відповідача за договором про надання відновлювальної кредитної лінії (а.с.10).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2019 року, укладеного з АТ «Альфа-Банк» (а.с.7-9).

Як убачається за відомостями Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації від 26 жовтня 2020 року, за інформацією, яка міститься в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» за вищезазначеною адресою, станом на 23 жовтня 2020 року зареєстровано чотири особи, в тому числі ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

За відомостями Електронного реєстру територіальної громади м.Києва, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21).

Позивач стверджує в позовній заяві, що відповідачі будучи зареєстрованими у квартирі, порушують права позивача та законні інтереси, як власника житла на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном, оскільки сторони не є членами однієї сім`ї, спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків. Відповідачі фактично не проживають в спірній квартирі з жовтня 2019 року, речі останніх в квартирі відсутні, місце проживання, перебування відповідачів на даний момент позивачу не відоме.

Відповідачі не скористались своїм правом надати відзив на позовну заяву та не надали доказів на спростування вказаних обставин.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру припинилось, право зареєстрованих в квартирі за згодою власника осіб, щодо користування квартирою, є похідним від прав власника на це житло, даних про те, що відповідачі фактично проживають за адресою вищезазначеної квартири матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки вбачаються визначені законом підстави для усунення позивачеві, як новому власникові квартири, перешкод у здійсненні нею права власності шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування квартирою.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 681,60 грн.

На підставі ст. 141 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір по 840,80 грн з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.317, 319, 321, 346, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) третя особа - Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація (місцезнаходження: м.Київ, бул.Праці, 1/1), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: