Номер провадження: 22-ц/813/2180/22
Номер справи місцевого суду: 492/1189/20
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Арцизького районного суду Одеської області з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.05.2005 року у розмірі 50617,75 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що між сторонами був укладений кредитний договір №б/н від 24.05.2005 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином, заборгованість не погасив. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості (а.с 1-3).

Заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості вирішено задовольнити частковою. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 723 гривні 88 копійок, яка складається 35 723,88 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1 483 гривні 38 копійок (а.с.74-76).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представника АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині не задоволених вимог та пояснює, що суд помилково прийшов до висновку про відсутність домовленості між сторонами щодо сплати розміру процентів. Так, апелянт зазначає, що в анкеті-заяві, яка подана до суду першої інстанції разом із позовом, зазначена валюта картки, номер картки тощо, а отже, на думку апелянта, сторонами було узгоджено умови та укладено кредитний договір. Крім того, апелянт стверджує, що в укладеному договорі було зазначено розмір процентної ставки, а про її подальше збільшення було проінформовано відповідача (а.с.81-85).

15 березня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Ващенко Л.Г.) було відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами ч.1 ст. 369 ЦПК, без повідомлення учасників справи (а.с.98).

Сторони правом закріпленим в статті 360 ЦПК України не скористалися, відзив апеляційну скаргу на адресу суд не надходив.

20 липня 2021 року рішенням Вищої Ради правосуддя №1612/0/15-21 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого - судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М, та ухвалою від 21 вересня 2021 року зазначену справу суддею Дришлюком А.І. було прийнято до свого провадження (а.с. 112).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року по лютий 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не було узгоджено всі умови кредитування, оскільки матеріали справи не містять підтвердження, що саме надані Банком до суду копії Витягу з Умов та Правил та Витягу з Тарифів, в яких міститься інформація щодо пільгового періоду користування кредитними коштами, розмір процентної ставки, пені та штрафних санкції у випадку порушення строку повернення виниклої заборгованості, та загалом відомості про права та обов`язки клієнта, діяли на момент підписання ОСОБА_1 24 травня 2005 року заяви-анкети про приєднання до банківських послуг та, що останній, в свою чергу, був належним чином ознайомлений зі змістом зазначених документів Банку. В заяві-анкеті позичальника від 24 травня 2005 року процентна ставка за кредитом також не зазначена, як і відомості стосовно встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Разом з тим, суд також зазначає, що роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони, в даному випадку Банку, яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 травня 2005 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу у ПриватБанку, згідно якого ОСОБА_1 було отримано платіжну картку та надано кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на картку у розмірі 2000 грн. Окрім того, в зазначеній анкеті також містяться відомості щодо номеру виданої Банком платіжної картки, розміру встановлено кредитного ліміта та розміру процентної ставки, що становить 36 (тридцять шість) відсотків із розрахунку 360 днів в році. Зазначена анкета-заява містить безпосередньо підпис ОСОБА_1 , що в свою чергу підтверджує факт ознайомлення останнього із її змістом.

Крім того, в анкеті-заяві також міститься інформація стосовно строку дії зазначеного ліміту, який відповідає строку дії картки, а саме до травня 2007 року, згідно довідки, наданої до суду позивачем та наявної в матеріалах справи (а.с. 36).

Згідно довідки про видані картки, кінцевий термін дії зазначеної в заяві-анкеті картки спливає в травні 2007 року. Однак, з наявної в матеріалах справи виписки по картковому рахунку вбачається, що дію вказаної платіжної картки було продовжено та відповідач, в свою чергу, здійснював користування наданими грошовими коштами та виплати по заборгованості, що виникала. Разом з тим, відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 було надано наступні картки: НОМЕР_1 дата відкриття 24.05.2005 року, термін дії 05/07; НОМЕР_2 дата відкриття 22.08.2011 року, термін дії 09/15; НОМЕР_3 дата відкриття 03.02.2016 року, термін дії 05/19 (а.с. 36).

Також згідно довідки про умови кредитування та обслуговування кредитної картки, Банком неодноразово були здійсненні операції щодо збільшення та зменшення кредитного ліміту, а саме: 24.05.2005 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн; 25.10.2008 року зменшено кредитний ліміт до 1000 грн; 23.06.2012року збільшено до 2000 грн; 07.11.2012 року збільшено до 4000 грн; 25.12.2012 року збільшено до 6400 грн; 07.02.2017 року збільшено до 15000 грн; 23.05.2017 року збільшено до 25000 грн та 04.10.2019 року зменшено до 0 грн (а.с. 35).

Позивачем також надано до суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач користувався наданими йому грошовим коштами у вигляді встановлено кредитного ліміту, здійснював періодичне погашення заборгованості, проте на момент звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із заявленими позовним вимогами, погашення заборгованості в повній мірі відповідачем не відбулося.

Також згідно зазначеного розрахунку заборгованості, вбачається, що 01.04.2015 року Банком було збільшено відсоткову ставку за користування наданими грошовими коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак жодних доказів на підтвердження погодження сторонами питання щодо збільшення відсоткової ставки позивачем до суду надано не було.

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, а саме які визначають право Банку в односторонньому порядку змінювати тарифи, не можна взяти до уваги, оскільки в матеріалах справи немає належного підтвердження, що саме зазначені та надані Банком до суду Умови та Правила про надання банківських послуг діяли на момент підписання ОСОБА_1 вищезазначеної заяви-анкети. Зазначена заява-анкета, в свою чергу, містить лише відомості щодо встановленої відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 36 % із розрахунку 360 днів в році, тобто сторонами було погоджено умови кредитування в межах саме зазначеної відсоткової ставки.

Разом з тим, згідно правової позиції, яка міститься в постанові від 03.07.2019 року Великої Палати Верховного Суду по справі № 342/180/17, згідно якої надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім; Банк, в свою чергу, зобов`язаний надати до суду підтвердження, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови та Правила.

Тобто, враховуючи вищенаведене, оскільки сторонами було погоджено умови кредитування, а саме розмір відсоткової ставки за користування кредитом до 04.01.2013 року, тому стягненню підлягають відсотки за користування наданим кредитним лімітом лише за період обумовлений сторонами, а саме починаючи з 24.05.2005 року по 04.01.2013 року. Загальна сума заборгованості, яка мала бути сплачена за обумовлений період становить 670,34 грн, відповідачем, в свою чергу, було сплачено за вказаний період заборгованість за відсотками 643,21 грн. Тобто заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за користування наданими йому грошовими коштами становить 27,13 грн.

Окремо слід зазначити, що відповідач був повідомлений про відкриття провадження за вказаною справою, однак жодних заперечень на пояснень на адресу суд не надсилав.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області в частині відмовлення в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Заочне рішення заочне рішення Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості

Ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_5 (для погашення заборгованості та судових витрат)) заборгованість за по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 27,13 грн.

В іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

21.02.2022 року м. Одеса