ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/1240/21 Головуючий суддя І інстанції Зимовський О. С.
Провадження № 22-ц/818/2239/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання незаконним акта, що порушує право власності на земельну ділянку
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Зимовського О.С., по справі за позовом ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області та ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо не розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, щодо не прийняття рішення про затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, визнати недійсним рішення XII позачергової сесії VIII скликання від 09 вересня 2021року № 968-VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » та скасування рішення Державного реєстратора Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області Борисюка І.М. про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0437 за ОСОБА_2 ,

встановив :

16 жовтня 2021 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області та ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо не розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, щодо не прийняття рішення про затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, визнати недійсним рішення XII позачергової сесії VIII скликання від 09 вересня 2021року №968-VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » та скасування рішення Державного реєстратора Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області Борисюка І.М. про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0437 за ОСОБА_2 .

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що з позовними вимогами про визнання незаконною бездіяльність Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо не розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, щодо не прийняття рішення про затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, слід звернутись з дотриманням правил юрисдикції, в порядку адміністративного судочинства до Харківського окружного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказав. Що за результатами складання документації з землеустрою земельної ділянки дозвіл на розроблення проекту відведення якої він отримав та було сформовано земельну ділянку і їй було присвоєно кадастровий номер № :01:000:0437. Однак Сахновщинської селищною радою Красноградського району Харківської області зазначену земельну ділянку було передано у приватну власність ОСОБА_2 .

Зазначив, що з листа від 18.10.2021 він довідався, що існують два проекти відвідення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , розроблений ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розроблений ПП «Вектор-Агро». Скориставшись документацією з землеустрою, що була виготовлена ФОП ОСОБА_3 на його замовлення, ОСОБА_2 якимось чином затвердила проект відведення земельної ділянки з вищевказаного кадастрового номеру рішенням сесії зареєструвала право власності на цю земельну ділянку.

Вказав, що справа підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, оскільки позивач фактично оспорює зареєстроване право власності третьої особи на земельну ділянку. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 02.11.2018 по справі №748/371/15-а.

Зазначив, що посилання суду першої інстанції на постанову Великої палати Верховного суду у справі №206/4712/17 від 27 березня 2019 року, однак у ній викладені інші обставини. У даному випадку існують докази, які свідчать про наявність у відповідача ОСОБА_2 права власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру. Даний спір предмет якого охоплює перегляд рішення суб`єкта владних повноважень, яким у цій справі є Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області стосується відносин щодо власності третьої особи на спірну земельну ділянку із посиланням на певні конкретні обставини вказує на його належність до тих спірних відносин, які вирішуються за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відзив не надійшов.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч 2. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Крім того, згідно ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що викладені у позовній заяві ОСОБА_1 вимоги щодо визнання незаконною бездіяльність Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо не розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, щодо не прийняття рішення про затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, свідчать про наявність публічно-правового спору, тому підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також суд вказав, що позивачем об`єднані в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, за таких обставин провадження у справі не може бути відкрито.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, а також кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України , передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

У постанові від 27 березня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа №206/4712/17), дійшла висновку, що отримання особою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про її передання у власність чи у користування. А скасування рішення про надання відповідного дозволу не є порушенням речового права, якщо тільки немає обставин, які свідчать про наявність у цієї особи або інших заінтересованих осіб речових прав щодо такої земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив порядок розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та процедуру прийняття рішення № 83/14. Отже позов пред`явлений з підстав порушення відповідачем наданих їй контрольних функцій у сфері управління діяльністю. У позовній заяві позивач не просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, а заявив вимогу про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке перешкоджає йому в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Приватний інтерес у позивача на час звернення до суду з цим позовом відсутній, та може виникнути після реалізації позивачем права на безоплатне отримання земельної ділянки (затвердження проектної документації та прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність). Тому Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги про порушення цивільного права позивача та доходить висновку, що спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 частини першої статті 3 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закономустановлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Положеннями частини сьомої вказаної статті визначено, зокрема, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо в місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з частинами восьмою - одинадцятою статті 118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З огляду на викладене рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17, від 15 травня 2019 року у справі № 352/1414/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18 та інших.

Отже, викладені у позовній заяві ОСОБА_1 вимоги щодо визнання незаконною бездіяльність Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо не розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, щодо не прийняття рішення про затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, свідчать про наявність публічно-правового спору, тому підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, та з адміністративним позовом з цими вимогами слід звертатись до Харківського окружного адміністративного суду.

Разом з тим, вимоги щодо визнання недійсним рішення XII позачергової сесії VIII скликання від 09 вересня 2021року №968-VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » та скасування рішення Державного реєстратора Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області Борисюка І.М. про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0437 за ОСОБА_2 підлягають вирішенню за правилами цивільного судочинства, оскільки позивач фактично оспорює зареєстроване право власності третьої особи на земельну ділянку.

Таким чином, позивачем об`єднані в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Отже, суд першої дійшов правильного висновку про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду у справі №509/1350/17 від 06 листопада 2019 року, тому колегія суддів відхиляє з цього приводу посилання апелянта на відповідну касаційну практику.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.