Справа № 510/1910/21
Провадження № 2-о/510/4/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.22 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заінтересованої особи - Головного управління ПФУ в Одеській області надав письмові пояснення щодо поданої заяви, заперечень щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не мав, просив про розгляд справи без його участі.

Заявник ОСОБА_1 доводи заяви підтримав, на задоволенні заяви наполягав.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новосільське Ренійського району Одеської області. Після закінчення навчання у школі він 01.09.1972р. поступив навчатися до сільського професійно-технічного училища №7 с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. У 1973р. ОСОБА_1 закінчив навчання у вищевказаному училищі, 24.08.1973р. отримав атестат № 3087 за професією тракторист-машиніст ІІІ класу із присвоєнням кваліфікації «тракторист-машиніст третього класу, слюсар 1-го розряду». Виданий атестат був оформлений на російській мові на ім`я « ОСОБА_1 ». Надалі, заявник поступив навчатися до Одеського обласного будинку народної творчості, 30.06.1974р. закінчив навчання, отримав свідоцтво № 88 від 30.06.1974р. з кваліфікацією оформлювача. Видане свідоцтво було оформлено на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 ».

Після отримання атестату ОСОБА_1 розпочав свою трудову діяльність, працював за спеціальністю. У жодного працедавця не викликало сумніву щодо належності атестату, свідоцтва та професійних навичок ОСОБА_1 . В даний час заявник звернувся до Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок йому пенсії. 07.09.2021р. заінтересованою особою було винесено рішення №14, згідно якого періоди навчання з 01.09.1971р. по 24.08.1973р. та з 01.09.1973р. по 30.06.1974 р. неможливо зарахувати до стажу роботи заявника, оскільки в атестаті та свідоцтві прізвище заявника не відповідає даним його паспорту.

Так, у паспорті заявника його прізвище записано як « ОСОБА_3 », а в атестаті, оформленому на російській мові, прізвище записано як « ОСОБА_4 », в свідоцтві № 88 від 30.06.1974р. як « ОСОБА_5 ». Це різночитання при перекладі було допущене внаслідок помилки у записах прізвища заявника у документах. За таких обставин заявнику було рекомендовано звернутися до суду.

Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання щодо проведення перерахунку пенсії.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За визначенням ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Про помилкове трактування прізвища заявника свідчать викладені ним у заяві обставини, записи його прізвища на російській мові в атестаті та свідоцтві, які не є тотожними із вказанням прізвища за паспортом заявника та його особистими даними, як платника податків. Розбіжності у записах прізвища заявника виникли у зв`язку із його помилковим записом у документах.

Таким чином, факт належності атестату №3087 від 24.08.1973р., виданого сільським професійно-технічним училищем №7 с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області та оформленого на російській мові на ім`я « ОСОБА_1 », а також свідоцтва про навчання №88 від 30.06.1974р., виданого директором Одеського обласного будинку народної творчості та оформленого на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 », саме заявнику ОСОБА_1 , суд вважає встановленим.

Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлено, що заявник не має можливості виправити описку в зазначених атестаті та свідоцтві про навчання в позасудовому порядку, оскільки таких учбових закладів, як сільське професійно-технічне училище №7 с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області та Одеський обласний будинок народної творчості на нинішній час вже не існує.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявнику для того, щоб він мав можливість реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 258, 259, 264-265, 273, 293-294, 315-316, 319, 354, 355ЦПК України, ст. 28 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 24.01.1997 р. Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) атестату №3087 виданого 24.08.1973 р. Староказацьким СПТУ №7 Білгород-Дністровського району Одеської області на ім`я ОСОБА_1 та свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 , виданого Одеським обласним домом народної творчості обласного управління культури Одеського облвиконкому на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК