Справа № 635/1591/19
Провадження № 2/635/632/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лещенко А.О.

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічному позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки, встановленої Договором №П/0 від 08.04.2008 року припиненою,

ВСТАНОВИВ:

позивач Акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд стягнути на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.04.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 25369,11 доларів США та по пені у розмірі 124283,60 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 12141,60 грн., а саме у рівних частках з кожного по 6070,80 грн.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.04.2009 між Акціонерним комерційним інноваційним товариством «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_4 (далі - Відповідач 1) був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) на загальну суму 21000 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Відповідача 1, а остання зобов`язалася щомісячно повертати кредит у терміни та порядку, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але у будь- якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 06.04.2029 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Згідно умов, викладених у п.1.3. Договору Відповідач 1 взяла на себе обов`язок сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі і порядку, встановленим цим пунктом, а у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, Відповідач 1 відповідно до умов п. 4.1. кредитного договору сплачує Позивачу за основним позовом пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Позивач вказує, що в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, 08.04.2008 між ОСОБА_2 (Відповідач 2) та АТ «Укрсиббанк» був укладений договір поруки, за змістом п.п. 1.1 1.5 якого поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, пені у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому і несе солідарну відповідальність разом із позичальником за невиконання взятих останнім зобов`язань перед кредитором. Відповідач 1 не здійснює своєчасних платежів згідно умов договору для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, внаслідок чого станом на 13.02.2019 р. утворилася заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 25369, 11 дол. США (Двадцять п`ять тисяч триста шістдесят дев`ять доларів США 11 цнт. та по пені у розмірі 124283, 60 (сто двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят три грн. 60 коп. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2019 року прийнято позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання представника позивача Останкової В.О. про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено, ухвалено розгляд справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін

31 травня 2019 року через канцелярію суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Бакалкіна О.В. на позов, відповідно до якої просить залишити без задоволення позов внаслідок пропуску строку позовної давності, припинення дії поруки, недоведеності належними засобами доказування розміру заборгованості. Представник відповідача зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки АТ «УкрСиббанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явив 03.04.2015 позичальникові вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі новий термін погашення кредиту, кредитор цим змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту. Таким чином, вимоги банку про сплату заборгованості за процентами за користування кредитом, а також вимоги щодо сплати пені за несвоєчасну сплату заборгованості за процентами за користування кредитом, після встановлення банком нового терміну погашення кредиту (з 41 календарного дня з дати направлення вимоги), є незаконними і задоволенню не підлягають. Крім того, зазначає, що банк скористався правом вимоги про дострокове повернення кредитних коштів шляхом звернення у липні 2015 року до суду з позовом про стягнення з боржника та поручителя всієї суми заборгованості за кредитним договором, який ухвалою від 23.06.2016 року було залишено без розгляду, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому нарахування процентів і пені за несвоєчасну сплату процентів після дати 15.07.2015 року є неправомірним і позовні вимоги банку в цій частині є неправомірними.

Також 31 травня 2019 року через канцелярію суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки, встановленої Договором №П/0 від 08.04.2008 року припиненою.

В обгрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначає, що 08 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та АТ «Укрсиббанк» був укладений договір споживчого кредиту № 0 (далі Основний Договір). На забезпечення цього зобов?язання між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки №П/0 від 08.04.2008 (далі Договір поруки), за яким поручитель поручився перед кредитором вказаного боржника за виконання нею свого обов`язку у тому ж обсязі. 03 квітня 2015 року Банком на адресу позичальника ОСОБА_3 була направлена вимога (вих. № 30-11/24032), у якій на підставі п.6.1.2 Основного договору був встановлений новий термін виконання основного зобов?язання, а саме вимога сплатити ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі з 41 календарного дня з дати направлення вимоги. 03.04.2015 року Банком на адресу поручителя ОСОБА_2 була направлена вимога аналогічного змісту. Таким чином, на підставі п.6.1.2. Основного Договору, п.1.2 Договору поруки, термін основного зобов?язання був змінений банком і наступив по закінченню 41 дня з дати отримання вимоги. Відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, що діяла на час укладення Договору поруки, Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки АТ «УкрСиббанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явив 03.04.2015 позичальникові вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі новий термін погашення кредиту, кредитор цим змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту. Оскільки з позовною заявою АТ «Укрсиббанк» звернувся 26.02.2019, тобто більше ніж через три роки після направлення вимоги до позичальника та поручителя про повернення кредиту у повному обсязі, порука є припиненою на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки, встановленої Договором №П/0 від 08.04.2008 року припиненою прийнято до спільного розгляду з позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву представника відповідачів - адвоката Бакалкіна О.В. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено. Цивільну справу № 635/1591/19, провадження № 2/635/1719/2019, за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки, встановленої Договором №П/0 від 08.04.2008 року припиненою ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

01 серпня 2019 року позивачем за основним позовом подано відзив на зустрічний позов, відповідно до якого представник просить відхилити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання поруки припинено. Зазначає, що оскільки вимоги до відповідача та позичальника від 03.04.2015 про дострокове повернення кредиту у повному обсязі не були направлені цінним листом з описом вкладення, вважати ці документи вимогою про дострокове повернення кредиту, тобто такими, що обумовили встановлення нового строку виконання основного зобов?язання, можливо. А відтак відсутні підстави вважати, що порука припинена внаслідок пропуску шестимісячного строку на звернення до суду, оскільки новий строк виконання основного зобов?язання у встановленому умовами договору порядку не змінювався.

На вказаний відзив АТ «Укрсиббанк» на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, останнім подана відповідь. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , посилаючись на вимоги ч.4 ст.559 КПК України, а також правові позиції, викладені у Постанові Верховного Суду, зазначає, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.06.2016 року по справі №635/5013/15-ц (номер в ЄРСР 60023677) позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 р. залишено без розгляду. З мотивувальної частини цього судового рішення випливає, що позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подано Позивачем АТ «Укрсиббанк» 15.07.2015 року. Посилаючись на практику Верховного Суду ОСОБА_2 зазначає, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів шляхом звернення у липні 2015 року до суду з вимогою щодо стягнення з боржника та поручителя всієї суми заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, враховуючи практику Верховного Суду, беззаперечно, що фактом поданням позову 15.07.2015 року позивачем була пред?явлена вимога про дострокове погашення всієї заборгованості і були зміненіІ строки виконання основного зобов?язання. Оскільки з новим позовом позивач звернувся до суду, згідно відмітки канцелярії, лише 26.02.2019 року, тобто через три с половиною роки після подання залишеного без розгляду позову і три с половиною роки після висування у судовому порядку вимоги до позичальника і поручителя сплатити всю суму заборгованості, строки, передбачені ч.4 ст.559 ЦК України для висування вимог до поручителя сплили і порука, встановлена договором №П/0 від 08.04.2008, є припиненою.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2020 року задоволено клопотання представника відповідачів про витребування доказів. Витребувано з АТ «УкрСиббанк» завірену належним чином інформацію про направлення банком на адресу поручителя ОСОБА_2 вимоги №30-11/24033 від 03.04.2015 р. про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08 квітня 2008 року з даними поштового відділення, а також з відомостями про форму цього поштового відправлення (просте, рекомендоване, з оголошеною цінністю); завірені копії первинних бухгалтерських документів, на підставі яких відповідач розраховував щомісячні платежі та заборгованість (для перевірки правильності розрахунку та можливого призначення судово - економічної експертизи фінансово- кредитних операцій).

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічному позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки, встановленої Договором №П/0 від 08.04.2008 року припиненою до судового розгляду.

Представник позивача Агабалаєва Я.В. у судове засідання не з`явилася, надав заяву про слухання справи без участі представника АТ «Укрсиббанк», просила ухвалити рішення про задоволення позовних вимог АТ «Укрсиббанк» та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, доводи, викладені в заявах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по суті справи підтримала, у задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, в справі мається заява про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідачів - адвокат Бакалкіна О.В. у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, доводи, викладені відповідачами за первісним позовом у заявах по суті справи підтримав, просив у задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» відмовити.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Так, судовим розглядом встановлено що 08 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та АТ ««УКРСИББАНК» був укладений договір споживчого кредиту № 0 (далі Основний Договір). Згідно п.п 1.1 Основного Договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США в сумі 21 000 (двадцять одна тисяча доларів США 00 цент), а позичальник (Відповідач 1) зобов`язалася щомісячно повертати кредит у повному розмірі в терміни та порядку, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 06.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (.п.п.1.1-1.2 кредитного договору).

Згідно умов, викладених у п.1.3. Договору позичальник взяла на себе обов`язок сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі і порядку, встановленим цим пунктом.

Згідно п.4.1 Основного Договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

У зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідності до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 17.10.2018 було прийнято рішення про заміну типу товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на акціонерне товариство «Укрсиббанк», яке є правонаступником за всіма права та зобов`язаннями ПАТ «Укрсиббанк».

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо від основного.

Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №П/0 від 08.04.2008. Відповідно до п.1.1-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, пені у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки.

Всупереч умов кредитного договору Відповідач 1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 13.02.2019 заборгованість за кредитним договором становить: заборгованості за кредитом - 14832,84 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять дві тисячі) доларів США (вісімдесят чотири) центів; заборгованості за процентами - 10536,27 (десять тисяч п?ятсот тридцять шість) доларів США (двадцять сім) центів; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 13.02.2018 по 13.02.2019 у розмірі 38 966, 41 (тридцять вісім тисяч дев?ятсот шістдесят шість) гривень (сорок одна) копійок; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 13.02.2018 по 13.02.2019 у розмірі 85317,19 (вісімдесят п?ять тисяч триста сімнадцять) гривень. (дев?ятнадцять) копійок.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо від основного.

Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

З приводу вимоги відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права.

Як вбачається з кредитного договору №0 від 08.04.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 17.10.2018 Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 , та умов надання банківських послуг та тарифів позичальник зобов`язана погашати заборгованість щомісячно та останній строк чергового платежу 06.04.2029.

Згідно ч. 5, 6 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Звернення позивача в суд з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту та ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості є способами захисту цивільних прав та інтересів, а не підставою припинення правовідносин сторін чи звільнення від обов`язку позичальника повернути всю суму боргу, що залишається несплаченою.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з підпунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, що випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов`язання залишилося невиконаним.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільний кодекс України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Верховний Суд в своїй практиці, а саме в постанові від 15 травня 2017 року у справі №6-786цс17 зазначив, що якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.07.2015 до Харківського районного суду Харківської області з позовом звернувся ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 р. по кредиту та процентам у розмірі 16669 доларів 60 центів США та пені у розмірі 9249 грн. 16 коп., понесені банком судові витрати у розмірі 3615 грн. 39 коп. у рівних частках.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 р. по кредиту та процентам у розмірі 16669 доларів 60 центів США та пені у розмірі 9249 грн. 16 коп., понесені банком судові витрати у розмірі 3615 грн. 39 коп. у рівних частках залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки представник позивача звернувся 26.02.2019, тобто без порушення строків позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного Кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено Договором поруки.

Відповідач порушила взяті на себе зобов`язання та не надала грошові кошти для погашення кредиту.

15.07.2015 до Харківського районного суду Харківської області з позовом звернувся ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 р. по кредиту та процентам у розмірі 16669 доларів 60 центів США та пені у розмірі 9249 грн. 16 коп., понесені банком судові витрати у розмірі 3615 грн. 39 коп. у рівних частках.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року Позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 р. по кредиту та процентам у розмірі 16669 доларів 60 центів США та пені у розмірі 9249 грн. 16 коп., понесені банком судові витрати у розмірі 3615 грн. 39 коп. у рівних частках залишено без розгляду.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Звернувшись у липні 2015 року з позовом до боржника, кредитор реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України і такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а тому втратив право здійснювати нарахування відсотків за користування кредитом заставкою визначеною в договорі і у даному випадку права і інтереси кредитора у правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), яку суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019р. №127/15672/16-ц зазначала, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору.

Отже, зі спливом строку, визначеного договором поруки, або зі спливом строку, визначеного законом, порука та відповідне право вимоги кредитора припиняються.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). А календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

В п. 2.2 Договору поруки № П0 від 08.04.2008 вказано, що у разі неналежного виконання Боржником своїх зобов`язань за основним договором Кредитор набуває права вимоги до Поручителя за умов обов`язкового направлення Поручителю вимоги виконати зобов`язання Позичальника.

Згідно п. 3.1, Договору поруки, він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за Основним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, що діяла на час укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на вказане у договорах поруки сторони не встановили її строк у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку треба застосовувати припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у відповідній редакції про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), а також постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

За умови пред`явлення банком до позичальника та поручителя вимоги про дострокове повернення коштів за кредитним договором змінюється строк виконання основного зобов`язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 638/13683/15-ц: 26 травня 2020 року, від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Також, згідно до ст. 5 ЦК України, дана справа має розглядатися за нормами чинним на час існування даних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251,252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов`язків.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання».

Отже, аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що порука припинилася оскільки відповідач не пред`явив позовну вимогу до поручителя ОСОБА_2 протягом 6 місяців з дня використання Акціонерним товариством «Укрсиббанк» права на дострокове звернення кредиту шляхом подачі позову до позичальника, тобто з 15.07.2015. Отже датою припинення поруки є 16.01.2016 року, тобто наступний день після спливу 6 місяців від строку подачі позовної заяви до Позичальника - 15.07.2015 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що порука за Договором № П0 від 08.04.2008, припинилася 16 січня 2016 року, а відтак зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08 квітня 2008 року у розмірі 25369,11 доларів США, із яких заборгованість за кредитом 14832,84 долари США, заборгованість по процентам 10536,27 долари США.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовільнити.

Визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки №П/0 від 08 квітня 2008 року укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Укрсиббанк».

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», , місцезнаходження юридичної особи 04070, м. Київ, вул. Андріївська, б. 2/12;

відповідач за первісним позовом/третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача за первісним позовом/третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвокат Бакалкін Олексій Володимирович, м. Харків, майдан Руднєва, 36;

відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вихідних, а також часу, а саме з 09.02.2022 року по 18.02.2022 року що суддя Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В. пребував у нарадчій кімнаті по справі № 635/5917/14-к за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Суддя О.В.Назаренко