Справа № 206/738/22
Провадження № 2/206/503/22
У Х В А Л А

22 лютого 2022 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою.

Ознайомившись з матеріалами заяви суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано нормами ЦПК України, подання позовної заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема визначених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно п.п. 2,9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Всупереч вказаних вимог, представником позивача не було зазначено ціну позову, яка з огляду на заявлені позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання за позивачем та відповідачем права власності на Ѕ частину за кожним на вказане нерухоме майно, повинна бути визначена, виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду документи, що підтверджують дійсну вартість нерухомого майна (експертна оцінка, тощо) та виходячи з вартості нерухомого майна зазначити у позовній заяві ціну позову.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, представником позивача не було додано до матеріалів позовної заяви квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2481 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, в прохальній частині позовної заяви заявлено вимогу майнового характеру про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину нерухомого майна, отже, за подання до суду даної позовної заяви повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 1% ціни позову, тобто сукупної вартості Ѕ частині спірного нерухомого майна.

В той же час, визначення остаточної суми судового збору залежить від вірного визначення ціни позову.

Таким чином, враховуючи зазначені вимоги закону, позивачу необхідно визначити ціну позову, зазначивши обґрунтування її визначення, надавши суду відповідні докази та виходячи з визначеного розміру ціни позову вірно визначити суму судового збору, що підлягає сплаті та надати суду докази на підтвердження сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2000 року та за час перебування у шлюбі ними було набуто у власність певне нерухоме майно, яке на теперішній час позивач бажає поділити та визнати за собою право власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна.

Проте, до матеріалів позовної заяви в порушення вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України не додано жодного доказу, який би підтверджував обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема доказів на підтвердження перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі та правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, що зазначені безпосередньо у позовній заяві (свідоцтво про шлюб, договір про поділ земельної ділянки, договір купівлі-продажу, свідоцтво про право власності на земельну ділянку, тощо).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що частина спірного нерухомого майна знаходиться на території Самарського району м. Дніпра, інша частина на території Соборного району м. Дніпра, однак, як вже зазначалось вище, до матеріалів позовної заяви не додано доказів на підтвердження придбання такого майна, а також доказів на підтвердження вартості щодо кожного з об`єктів спірного нерухомого майна, отже суддя також позбавлений можливості визначити чи підсудна дана позовна заява Самарському районному суду м. Дніпропетровська.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В свою чергу, суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Для виправлення зазначених в ухвалі недоліків встановити позивачу строк, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у Дн-кій обл./Сам.р/22030101, код отримувача (), банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0004634, наявність відомчої ознаки «00» Без деталізації за відомчою ознакою.

Попередити, що у випадку не усунення в зазначений строк позивачем недоліків заяви, вона буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.О.Кушнірчук