Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2429/21

10 лютого 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді: Міськевич О.Я.,

з участю секретаря судового засідання: Боєчко О.Р.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким , що не підлягає виконанню ,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким , що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позивач посилається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис за № 43208 від 18.05.2021 р. про стягнення з неї на користь ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" заборгованості в сумі 9730,00 грн.

Державним виконавцем Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Скоріковою Т.М. було відкрито виконавче провадження № 67258304 від 26.10.2021 року.

Вважає вчинений виконавчий напси, таким що не підлягає виконанню, так як згідно чинного законодавства виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору. Але між позивачем та відповідачем, ніколи не укладалися нотаріально посвідченні кредитні договори, та не отрималаувала грошових коштів від відповідача. Про існування боргу ОСОБА_1 дізналася з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Таким чином, враховуючи наведену позицію ВС, наявність у виконавчому написі вимог, які не підлягають стягненню, та проти яких боржник заперечує, свідчить про відсутність безспірності заборгованості, що є підставою для скасування виконавчого напису

Короткий зміст відзиву на позов:

30.11.2021 року від відповідача ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що 03 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Є - Кеш» з ОСОБА_1 уклали кредитний договір №310861, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 4000 грн. Кредит надавався строком на 30 днів з 03.08.2020 р. по 01.09.2020 р. зі сплато комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.

30.11.2020 року між ТОВ «Є - Кеш» та ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал" було укладено договір про відступлення прав вимоги №ЄКК-30112020 від 30.11.2020 р. та ТзОВ "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" набуло права вимоги до позивача за вказаним кредитним договором.

Відповідно до Виписки з особового рахунку за кредитним договором №3108 від 03.08.2020 року, загальна сума боргу становить 8800 грн. На адресу позивача було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №20246302/1 та Лист - Повідомлення про відступлення прав вимоги між ТОВ «Є -Кеш» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», а також, надано термін для добровільного врегулювання зобов`язання. При зверненні до приватного нотаріуса відповідачем було дотримано процедуру отримання виконавчого напису, надано нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену виписку з особового рахунку позивача із відміткою стягувача про непогашення заборгованості виключно щодо сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безспірний характер. Із врахуванням наведеного відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідач не погоджується із вимогами позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. оскільки їх склад та розмір не підтверджені належними доказами.

Стислий виклад позицій сторін:

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника поступила заява, в якій просив справу слухати в їх відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив, визнати виконавчий напис таким що не підлягає виконанню, вчинений 18.05.2021 року за №43208 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія" заборгована сумі 9730,00 грн. Також просили стягнути з ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 - 1362, 00грн. сплаченого судового збору та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення засідання повідомлявся завчасно належним чином, про що свідчить розписка про вручення.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення засідання повідомлявся завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 року по даній справі відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2021 року витребувано докази по справі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

03.08.2020 року укладено кредитний договір №310861 між між ТОВ «Є -Кеш» та ОСОБА_1 відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 4 000 грн.. Кредит надавався строком на 30 днів з 03.08.2020 р. по 01.09.2020 р. зі сплато комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (а.с.47-56).

30.11.2020 року між ТОВ «Є-Кеш» та ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал» було укладено Догові про відступлення прав вимоги № ЄКК-30112020, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал» - стягував. Згідно з витягу з Реєстру боржників, що є Додатком №1 до Договору відступлення прав вимоги ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.08.2020 року за №310861 (а.с. 58-63).

18.05.2021 року за №43208 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинений виконавчий напис, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія" заборгована сумі 9730,00 грн.

26.10.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису державний виконавець Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франіквської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Скоріковою Т. М. відкрито виконавче провадження № 67258304 ( а.с. 15).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №310861 від 03.08.2020 року, ОСОБА_1 - загальна сума боргу становить 8800 грн. (а.с. 65).

28.02.2021 року на адресу ОСОБА_2 було направлено лист претензію та лист повідомлення про погашення заборгованості згідно кредитного договору та надано реквізити рахунку для погашення (а.с. 67).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 03.08.2020 року укладено кредитний договір №310861 між між ТОВ «Є -Кеш» та ОСОБА_1 відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 4 000 грн.. Кредит надавався строком на 30 днів з 03.08.2020 р. по 01.09.2020 р. зі сплато комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.

Зазначений договір підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора, що підтверджується наданими відповідачем копією зазначеного договору позики, графіком платежів за договором та довідкою про ідентифікацію.

30.11.2020 року між ТОВ «Є-Кеш» та ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал» було укладено Догові про відступлення прав вимоги № ЄКК-30112020, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал» .

Відповідно до п.1 вказаного договору, на умовах, встановлених цим Договором Кредитора передає(відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги(Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками(Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі(відступлення)Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами-п.1.2 договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників, що є Додатком №1 до Договору відступлення прав вимоги ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.08.2020 року за №3108 у розмірі 8800,00 грн.

28.02.2021 року за вих. №20246302/1 ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал" направило ОСОБА_1 претензію про погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 8800,00 грн.

18 травня 2021 року ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал" звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія" заборгована сумі 9730,00 грн.

В вказаній заяві зазначено, що вимога про повернення кредиту була надіслана боржнику 29 грудня 2020 року. До заяви стягувачем долучено: оригінал кредитного договору; засвідчену виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строкв її погашення.

18 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №43208 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія" заборгована сумі 9730,00 грн.

26.10.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису державний виконавець Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франіквської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Скоріковою Т. М. винесено постано про відкриття виконавчого провадження № 67258304 ( а.с. 15).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до положень п.п.1.1. п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до п.1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі №759/6167/18.

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17.

Із долученої відповідачем копії кредитного договору № 310861 від 03.08.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Є - Кеш» та ОСОБА_1 , на підставі якого вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, вбачається, що зазначений договір не був посвідчений нотаріально.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитного договоруі № 310861 від 03.08.2020 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Є - Кеш» та ОСОБА_1 , який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Також слід зазначити, що вимогу про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 не отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Доводи предстаника відповідача про те, що виконавчий напис приватного нотаріуса відповідає вимогам законодавства, оскільки при зверненні до нотаріуса були надані усі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, суд не може прийняти до уваги, оскільки доказів безспірності заборгованості представником надано не було.

Отже, позивач ОСОБА_1 довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо стягнення з відповідача ТОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", на користь позивача ОСОБА_1 сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. згідно квитанції № 000010010 від 03.11.2021 року (а.с. 5) та при подачі заяви про забезпечення позову було сплачено 454,00 грн. згідно квитанції №000010011 від 03.11.2021 року (а.с. 8).

А тому, враховуючи наведене підлягає стягненню з ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", на користь ОСОБА_1 , - 1362, 00грн. сплаченого судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Лазорко Р.Й. було укладено договір №80 від 27.10.2021 року про надання правової допомоги (а.с. 17-18).

На підтвердження понесених позивачем витрат адвокатом Лазорком Р.Й. подано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, договір про надання правової допомоги, копія квитанції.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження факту понесення судових витрат на правову допомогу та їх розміру адвокатом Лазорко Р.Й. подано суду догорів №80 про надання правової допомоги від 27.10.2021 року (а.с. 17-18), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (а.с. 19), копію квитанції від 02.11.2021 року на суму 4000,00 грн. (а.с. 20).

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги 050421 від 05 квітня 2021 року пункту 4. Порядок та форма оплати послуг виконавця, вартість наданих Виконавцем послуг може бути встановлена на підставі акту прийому- передачі виконаних робіт. За умови збільшення роботи Виконавеця по захисту інтересів Замовника чи збільшення витрат Виконавця в подальшому буде визначатися актами виконаних робіт.

На підставі договору від 27.10.2021 року адвокат Лазорко Р.Й. надавав правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 .

З детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом вбачається, що зустріч з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення , надання провової консультації (витрачено 0,25 год., вартість 500,00 грн.); вивчення документів наданих клієнтом, відповідних нормативних актів (витрачено 1,00 год., вартість 500,00 грн); визначення правовї позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта (витрачено 0,25 год., вартість 500,00 грн.); складання заяви про забезпечення позову (витрачено 0,50 год., вартість 1000,00 грн.); складання позовної заяви, оформлення додатків до неї та подання до суду (витрачено 2,00год., вартість 1500,00 грн.); Вартість всього наданих послуг (правничої допомоги) становить 4000,00 грн. (а.с. 19).

Вказана сума сплачена позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією квитанції від 02.11.2021 року на суму 4000,00 грн. (а.с. 20).

Водночас в розділі 3 пункту 3.3 договору про надання правової допомоги вказано, що протягом 3-х робочих днів з моменту завершеня надання послуг, Сторони підписують Акт приймання-передачі Послуг.

Разом з тим, судом встановлено, що на виконання пункту 3.3 Договору про надання правовї допомоги №80 від 27.10.2021 року позивачем та її представником не надано акт приймання-передачі виконаних робіт.

У вказаному вище рахунку міститься тільки перелік послуг без зазначення їхньої вартості, а також відсутнє його погодження з позивачем ОСОБА_1 ..

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки суду:

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, відсутні підстави вважати, що заборгованість є безспірною, однак нотаріус зазначені обставини не прийняв до уваги та здійснив виконавчий напис, який не підлягає до виконання.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню від 18.05.2021 року за №43208 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія" заборгована сумі 9730,00 грн, стягнути з ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", ІПН 35234236 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 - 1362, 00грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу слід відмовити.

На підставі ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 року та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким , що не підлягає виконанню задоволити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18.05.2021 року за №43208 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія" заборгована сумі 9730,00 грн.

Стягнути з ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", ІПН 35234236 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 - 1362, 00грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 - 4000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТзОВ"Фінансова компанія" Кредит-Капітал", ІПН 35234236, адреса м.Львів, вул. Смаль Стацького1Б корп. 28, Львівської обл., 79019 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса м.Київ, вул.. Мала Житомирська, 6/5, Київської області, п.і. 01001.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 21.02.2022 року.