Провадження № 2/344/867/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Європейська агенція з повернення боргів, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що виконавчий напис вчинений 17.02.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 39659,56 грн., яка утворилась за період з 07.05.2020р. по 30.11.2020р. слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не безспірна, а у виконавчому написі зазначається, що він вчинений на підставі кредитного договору № 003-08503-260313 від 26.03.2013р. Позивач не сплачував кошти з 2015 року тому трьохрічний термін вимоги сплив в 2018 році. Таким чином, з моменту спливу трьохрічного терміну права вимоги і до вчинення виконавчого напису минуло ще 2 роки. Тому позивач просив про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач подав суду заяву про розгляд позову без його участі; підтримав позов в частині вимоги до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач подав суду відзив на позов, відповідно до якого 26 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем було укладено договір №003-08503-260313 на відкриття поточного рахунку. 07 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 2241, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ». 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинено виконавчий напис щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року.

Відповідач подав суду відзив на позов.

Виконавчий напис вчинений 17.02.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 39659,56 грн., яка утворилась за період з 07.05.2020р. по 30.11.2020р.

Виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору № 003-08503-260313 від 26.03.2013.

Також позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія європейська агенція з повернення боргів 40309,56 гривень, стягнутих з позивача на користь відповідача.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

В ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Однак позивачем заперечено заборгованість та вказано в позові, що вона не є безспірною.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Відповідач не подав суду доказів на спростування доказів позивача.

Так будь-якого розрахунку вимог відповідача до позивача не вказано ні у виконавчому написі на час його посвідчення, ні у відзиві на позов на час вирішення спору щодо оспорювання виконавчого напису.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже за змістом рішення Верховного Суду на відповідача покладено обов?язок спростувати доводи позивача про те, що заборгованість не була безспірною.

По-друге, відповідач зобов?язаний спростувати аргументи позивача про те, що розрахунок заборгованості, її склад та період нарахування є оспорюваними.

Натомість відзив на позов полягає у не сприйнятті відповідачем аргументів і доводів позивача про заперечення ним заборгованості та неповноти змісту виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

В постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц вказано, що «Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Більш того, в матеріалах справи узагалі відсутній примірник кредитного договору, а суд не встановив, на яку суму, строк та на яких умовах його було видано».

Отже відповідно до ст. 81 ЦПК України та змісту постанови Великої Палати Верховного Суду в справі № 137/1666/16-ц позивачу та відповідачу належить довести перед судом оцінку документів на підтвердження безспірності заборгованості, факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вимог закону, суму, строк, умови отримання позики.

Оскільки відповідачем не спростовано позов тому він підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та зареєстрований у реєстрі за №6688 за кредитним договором № 003-08503-260313 від 26.03.2013 р. про стягнення грошових коштів в сумі 40309,56 гривень таким, що не підлягає виконанню;

стягнути з ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Європейська агенція з повернення боргів на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.