Ухвала

Іменем України

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 752/20129/21

провадження № 61-1440ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Решнюком Анатолієм Валерійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила надати громадянці Республіки Ірак ОСОБА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України громадянці України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 строком до 03 серпня 2024 року до наступних країн: Республіки Ірак, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Хорватії, Канади, США, країн Південної, Східної та Південно-Східної Азії, країн Шенгенської угоди (повноправних членів Шенгенської зони, країн-асоційованих членів Шенгенської зони, країн-членів Європейського союзу, угода з якими ще не набула чинності, країн-членів Європейського союзу, в яких діють лише деякі Положення Шенгенської угоди, дії договору «Про скасування паспортного митного контролю між країнами Європейського союзу») з метою відпочинку та оздоровлення.

Ухвало Голосіївського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року справу було передано на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон повернуто позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків вказаної заяви у повному обсязі, а саме недоліків в частині визначення конкретних періодів багаторазового перебування дітей за межами України, адреси місця перебування дітей за межами України, доказів на підтвердження повернення дітей на територію України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про повернення позову, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суду апеляційної інстанції виходив з того, що оцінка наданих позивачем доказів у справі, в тому числі з підстав їх належності, допустимості і достовірності проводиться судом за результати розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Решнюк А. В., 24 січня 2022 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що про копію повного тексту оскаржуваної постанови йому стало відомо з сайту судової влади 24 січня 2022 року.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником в позовній заяві про надання дозволу на виїзд за кордон та в її новій редакції не зазначено конкретні періоди багаторазового перебування дітей за межами України та не надає доказів на підтвердження повернення дітей на територію України. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 712/10623/17.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме позовній заяві, поданій в серпні 2021 року, позивачем не зазначено конкретні періоди багаторазового перебування дітей за межами України, адреси місця перебування дітей за межами України, та не надано докази на підтвердження повернення дітей на територію України.

У вересні 2021 року на усунення недоліків представником позивача до суду першої інстанції подано заяву, в якій зазначено, що авіаквитки до Республіки Ірак коштують немалих коштів та вона не має точних відомостей прийняття судом рішення з даного приводу та набрання ним законної сили. Позивач мала на меті відвідати країну Ірак, оскільки там проживають дідусь та бабуся дітей та звідки родом позивач. Інші країни були зазначені з метою подальших можливих подорожей позивача з дітьми з метою оздоровлення. Також, позивачем було вказано декілька країн з метою не звернення кожного разу до суду з даного приводу та понесення витрат позивачем та стресової ситуації, враховуючи погані відносини з відповідачем.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу в зв`язку з невиконанням вимог ухвали 20 вересня 2021 року.

За змістом статей 185, 187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Зокрема, згідно з пунктом 8 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд апеляційної інстанції, керуючись нормами статей 175, 177, 185, 187 ЦПК України, дослідивши вказані обставини, дійшов обґрунтованого висновку, що не є підставою для повернення позовної заяви, не подання заявником доказів на підтвердження повернення дітей та не зазначення точних конкретних періодів багаторазового перебування дітей за межами України, оскільки процесуальним законодавством таких вимог не встановлено на стадії відкриття провадження.

Зазначену в касаційній скарзі постанову Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішення в ній прийнято по суті спору, а в даному випадку вирішено процесуальне питання.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Оскільки, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Решнюком Анатолієм Валерійовичем, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Решнюком Анатолієм Валерійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун