Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №302/1357/21
Провадження № 2/936/148/2021
21.02.2022 смт Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., представника відповідача Кривка П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського професійного ліцею про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, та стягнення заробітної плати за вимушений прогул-
22.12.2021 р. з Міжгірського районного суду Закарпатської області до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського професійного ліцею про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, та стягнення заробітної плати за вимушений прогул.
Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді сторожа в Міжгірському професійному ліцеї. 08.11.2021 р. йому було вручено наказ директора ліцею № 220-К від 08.11.2021 р. про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати з підстав відсутності щеплення проти COVID-19. Дане щеплення не відноситься до обов`язкових, тому позивач вважає, що відповідач порушив вимоги Конвенції про захист людини та основоположних свобод, її конституційне право на працю, що включає можливість заробляти на життя, а також ст. 46 КЗпПУ, яка містить вичерпний перелік підстав для відсторонення працівника від роботи. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Міжгірського професійного ліцею № 218-К від 08.11.2021 р. «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 », поновити його на роботі, зобов`язати відповідача виплатити заробітну плату за вимушений прогул за період відсторонення від роботи.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі.
Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, підтримавши обґрунтування, наведені у відзиві, поданому раніше.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить наступного висновку.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду із цим позовом, у мотивувальній частині поданої ним позовної заяви зазначив обґрунтування, зокрема, те, що він перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді сторожа Міжгірського професійного ліцею, проте наказом відповідача №220-К від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 " його відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти COV1D-19, без збереження заробітної плати до усунення причин, що зумовили відсторонення, а прохальна частина позовної заяви ОСОБА_1 містить такі позовні вимоги:
- визнати незаконним та скасувати наказ директора Міжгірського професійного ліцею № 218-К від 08.11.2021 р. «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » та поновити позивача на роботі;
- стягнути з відповідача заробітну плату за вимушений прогул за період відсторонення позивача від роботи.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Предметом позову у цій справі, окрім похідних позовних вимог, є основна позовна вимога позивача - визнати незаконним та скасувати наказ директора Міжгірського професійного ліцею № 218-К від 08.11.2021 р. «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 », що, на думку суду, є невірним способом захисту.
Тобто, позивач звернувшись до суду оспорює наказ директора Міжгірського професійного ліцею № 218-К від 08.11.2021 р. про відсторонення від роботи іншої особи - ОСОБА_2 , який не був підставою для відсторонення від роботи позивача ОСОБА_1 . Таким чином, спірний наказ не має наслідком відсторонення позивача з займаної ним посади та не призводить до вимушеного прогулу.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Приймаючи до уваги те, що позивачем у прохальній частині позовної заяви не ставиться позовна вимога щодо визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи саме позивача ОСОБА_1 а прохається про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи щодо іншої особи, тому суд не може самостійно вийти за межі заявлених позовних вимог та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу директора Міжгірського професійного ліцею № 218-К від 08.11.2021 р. «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 ».
Враховуючи наведені обставини, оскільки обраний позивачем спосіб захисту є неефективним для захисту порушеного права чи інтересу позивача у цих трудових правовідносинах у суду також відсутні підстави для задоволення похідних вимог про поновлення на роботі, зобов`язання відповідача виплатити заробітну плату за вимушений прогул за період відсторонення позивача від роботи, оскільки спірний наказ директора Міжгірського професійного ліцею № 218-К від 08.11.2021 р. не має наслідком відсторонення позивача з займаної ним посади та не призводить до вимушеного прогулу.
Таким чином, суд вирішив справу в межах заявлених позовних вимог позивача та дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись статтями 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжгірського професійного ліцею про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, та стягнення заробітної плати за вимушений прогул - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 25.09.1998 р.;

відповідач: Міжгірський професійний ліцей, місцезнаходження: смт. Міжгіря, вул. Шевченка, буд. 18, Закарпатської області, ;

Повне рішення буде складено 01 березня 2022 року.

Суддя: Софілканич О. А.