Ухвала

21 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 755/13736/20

провадження № 61-622ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року та касаційною скаргою на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року.

11 січня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2022 року касаційні скарги залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 21 січня 2022 року ці недоліки було усунуто.

Касаційні скарги подано у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі, яка подана на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 04 вересня 2019 року у справі № 450/328/15-ц; від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц; від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17; від 23 травня 2018 року у справі № 285/1055/16-ц; від 10 березня 2021 року у справі № 226/817/19; від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18; від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц; та постановах Верховного Суду України: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15; від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Наведені у касаційній скарзі, яка подана на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16; від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц; від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_1 у клопотаннях, які додано до касаційних скарг, просить зупинити виконання (дію) рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року, постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку. Клопотання мотивовано тим, що оскаржені судові рішення дають право позивачу здійснити реєстрацію права власності на частину квартири та право її відчужити, а також стягнути судові витрати, що в подальшому, у разі скасування оскаржених судових рішень, буде вимагати від ОСОБА_1 , яка є непрацевлаштованою, значних фінансових витрат та тривалого часу для відновлення своїх прав та інтересів.

Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання чи дії рішення має містити обґрунтування необхідності зупинення його дії чи виконання. Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення дії та виконання судових рішень не свідчать про наявність підстав для зупинення їх дії чи виконання і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення дії та виконання судових рішень. Тому в задоволенні заяв слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі № 755/13736/20.

Витребувати з Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу № 755/13736/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності в порядку спадкування.

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про зупинення виконання (дії) рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року, постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 09 березня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков