Справа № 426/212/22
РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2022 року

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Вітер І.П.

представника заявника - адвоката Осьмак Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, представник заявника адвокат Осьмак Яніна Валеріївна, -

встановив:

В інтересах заявника ОСОБА_1 до суду звернулась її представник адвокат Осьмак Я.В. із заявою про встановлення факту постійного проживання та перебування на утриманні.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чоловік заявниці ОСОБА_2 до дати своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку у Головному управлінні ПФУ в Луганській області та отримував пенсію на пільгових умовах за Списком 1. Так, розмір щомісячного доходу чоловіка заявника значно перевищував розмір її щомісячного доходу, і складав 11890,25 грн. 23.12.2021 року ОСОБА_1 яка отримує пенсію на пільгових умовах за Списком 2, у розмірі 2724,82 грн, звернулась до Головного управління ПФУ в Луганській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. Але, листом Головного управління ПФУ в Луганській області від 17.01.2022 року № 216-6006/Б-02/8-1200/22 ОСОБА_1 було фактично відмовлено у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки у заявника на підставі наданих нею документів відсутнє право на одержання вказаної пенсії і не підтверджений факт спільного проживання з померлим чоловіком і факт перебування на його утриманні. Однак, відповідно до паспорту ОСОБА_1 вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований її померлий чоловік ОСОБА_2 відповідно до його паспорту. У свідоцтві про його смерть у графі «місце смерті» вказано м. Перевальськ Луганської області. Факт спільного проживання подружжя разом підтверджується також довідкою від 13.12.2021р., та актом про фактичне місце проживання с померлою особою на день її смерті №426 від 13.12.2021р які складений у м. Перевальську Луганської області, що є непідконтрольною територією. Заявник зараз отримує пенсію на пільгових умовах за Списком №2, але у значно меншому розмірі, є непрацездатною особою. Під час життя чоловіка, заявниця також отримувала пенсію, але чоловік постійно всі гроші віддавав в дохід їхньої родини, таким чином утримуючи себе і дружину. Таким чином, заявник перебувала на утриманні у померлого чоловіка, та має право за бажанням перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з чоловіком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дати його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити факт перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник заявника адвокат Осьмак Я.В. наполягає на задоволені заяви в повному обсязі.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання уповноваженого представника до суду не направили, надавши суду відзив на заяву, який обґрунтовано тим, що для переходу на пенсію по втраті годувальника необхідна довідка про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою, в разі відсутності такої довідки факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Окрім того, зазначають, що обов`язковою умовою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є знаходження непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника на його повному утриманні, однак заявник не відноситься до кола осіб, які за законом мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вона на цей час отримує встановлену їй пенсію. Вважають, що сам по собі факт отримання заявницею доходу (пенсії) у розмірі, меншому від розміру пенсії померлого чоловіка, не може бути підставою для задоволення цих вимог судом, оскільки вказані обставини не дають підстав для того, щоб вважати її такою, що перебувала на утриманні померлого чоловіка. Жодних доказів потреби матеріальної допомоги від чоловіка, а також доказів фактичного розподілу у зв`язку з цим коштів подружжя за час шлюбу заявник суду не надала. У відзиві просять суд розглянути справу без участі представника та відмовити в задоволенні заяви.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 була допитана як свідок та пояснила, що її бабуся та дідусь проживали в м. Брянка Луганської області. ЇЇ дідусь добре знав ОСОБА_2 , оскільки він також був шахтарем, та разом отримували регресні витрати. Коли ОСОБА_3 була студенткою приїздила до дідуся в м. Брянку на свята та декілька разів зустрічалася з Бутиріними, які також приїздили до них. ОСОБА_1 звернулася до матері ОСОБА_3 з проханням зареєструвати для отримання пенсії. Але так вийшло, що подружжя ОСОБА_4 зареєструвалося за різними адресами в м. Сватове як ВПО. Весь час вони проживали однією родиною, проживали за кошти ОСОБА_2 , оскільки як відомо шахтарі отримують в значному вищому розмірі пенсію. ОСОБА_1 виявила бажання перейти на пенсію чоловіка. Вона допомагала збирати відповідні документи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що родину ОСОБА_4 вона знає через свою бабусю ОСОБА_6 . Декілька разів вони разом приїздили в гості до бабусі. ОСОБА_2 помер, похованням займалась дружина ОСОБА_1 . Знає, що розмір пенсії ОСОБА_2 був значно більшим ні ж заявниці, оскільки він був шахтарем та всю сім`ю матеріально забезпечував він, а саме ліки, харчування.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з родиною ОСОБА_4 вона знайома з лікарні в м. Сватове. Декілька разів вони разом приїздили до неї в гості. Родина ОСОБА_4 постійно проживали за однією адресою як подружжя. ОСОБА_2 працював на шахті, а заявниця лаборантом на цій же шахті. ОСОБА_2 помер, похованням займалась дружина. Також їй відомо, що розмір пенсії ОСОБА_2 був значно більшим ні ж заявниці, оскільки він був шахтарем та всю сім`ю матеріально забезпечував він. Після смерті чоловіка вони продовжують спілкування із заявницею та їй відомо, що матеріальний стан заявниці значно погіршав, оскільки пенсію вона отримує в розмірі 2 тисяч грн.

Суд, заслухавши представника заявника, допитану як свідка, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком заявниці по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (ас.8).

З копії довідки ВПО № від 31.08.2017 року вбачається, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Як вбачається з копії довідки ВПО № від 31.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11).

Відповідно до відмітки про місце проживання заявника та її померлого чоловіка у паспортах громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 адреса значиться: АДРЕСА_1 (а.с.7, 13). Разом вони зареєстровані з 1981 року.

Згідно Акту про фактичне місце мешкання з померлим на день його смерті № 426 від 13.12.2021 року та довідки від 13.12.2021 року ОСОБА_1 проживала на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловіка ОСОБА_2 разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15, 16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.11.2021 року Холодногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Перевальськ (а.с.14).

Відповідно до листа Головного управління ПФУ в Луганській області від 23.12.2021 чоловік заявниці ОСОБА_2 до дати своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку у Головному управлінні ПФУ в Луганській області (сервісний центр №10 м. Сватове) та отримував пенсію на пільгових умовах за Списком 1, на день смерті розмір складав 11890,25 грн. ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Луганській області (сервісний центр №10 м. Сватове) та отримує пенсію на пільгових умовах за Списком 2 в розмірі 2724,82 грн. (а.с.17)

Таким чином, пенсія померлого чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом засобів для існування та проживання ОСОБА_1 та значно перевищувала її розмір.

Листом Головного управління ПФУ в Луганській області від 17.01.2022 року № 216-6006/Б-02/8-1200/22 ОСОБА_1 було фактично відмовлено у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки у заявника на підставі наданих нею документів відсутнє право на одержання вказаної пенсії і не підтверджений факт спільного проживання з померлим чоловіком і факт перебування на його утриманні (а.с.19-20).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Акт про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 426 від 13.12.2021 року та довідка про постійне проживання разом з померлим на момент його смерті, видані за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_4 за однією адресою.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в довідці та акті про фактичне місце проживання з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_2 була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного сумісного проживання та факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області заперечується задоволення заяви ОСОБА_1 відзиві. Але окрім тез з чинного законодавства про право та порядок призначення (переведення) на пенсію, жодних доказів або аргументів, що підтверджували протилежне вимогам заявниці надано не було. Тобто належними та допустимими доказами орган Пенсійного фонду не спростував те, що заявниця була дружиною померлого ОСОБА_2 , постійно проживала з ним та перебувала на його утриманні.

Заявниця звернулася до суду за захистом свого права на соціальний захист, від встановлення факту проживання та перебування на утримання залежить виникнення та зміна її права на пенсійне забезпечення, його розмір. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Розмір пенсії чоловіка заявниці у декілька разів перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є цілком обґрунтованими.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання та перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76-80, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з чоловіком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дати його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 лютого 2022 року.

Суддя: Я.В.Просіна