Справа № 212/5169/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді- Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., у відсутність учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, у порядку п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно - страхова компанія» (надалі - ПрАТ « УПСК») про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовна заява мотивована тим, що 25 січня 2020 року, на автодорозі Т0403 «Мар`янське- Берислав» 86 км + 500 м, водій ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі «Ford Fokus», р.н. Республіки Польша НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, в результаті чого керований ним автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся, а пасажир ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Цивільно- правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який є страхувальником транспортного засобу «Ford Fokus» , р.н. Республіки Польша НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП була застрахована у страховій компанії ПрАТ « УПСК». У зв`язку з цим позивачі подали до страхової компанії ПрАТ « УПСК» повідомлення про ДТП через представника ТОВ Юридична компанія «Відшкодування» та заяви про виплати страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням потерпілого, шкоди, пов`язаної з тимчасовою непрацездатністю, пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а також моральної шкоди.

У травні 2021 року відповідач направив представнику позивачів повідомлення про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки відсутні документи, які підтверджують настання цивільно- правової відповідальності водія транспортного засобу ОСОБА_3 за шкоду, пов`язану з тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, вважають відмову відповідача безпідставною та просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на лікування 13663,89 грн, шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності 4723 грн, шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності 85014,00 грн, моральну шкоду 5170,00 грн, 7629,65 грн пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та на користь ОСОБА_2 витрати на лікування у сумі 49350,00 грн.

Ухвалою суду від 18 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , прийнято до розгляду та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання на 15.07.2021 року, 11.00 година.

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 жовтня 2021 року, 10.00 година.

Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву, який направив до суду з підтвердженням направлення копії позивачам. У своїй заяві по суті просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог зазначив, що заявлені вимоги позивачами передчасно, оскільки страховик призупинив строк для виплати страхового відшкодування, оскільки ДТП, внаслідок якої позивачам заподіяна шкода, розглядається у кримінальному провадження, остаточне рішення у якому не прийнято.

У судове засідання позивачі не прибули, представник позивачів адвокат Макуха А.В. направив до суду заяву, у якій просив справу розглянути у відсутність позивачів та представника.

Відповідач у судове засіданні не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розгляду у відсутність представника ПрАТ « УПСК». При вирішенні справи просили врахувати доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 25 січня 2020 року, близько 07.30 год на автодорозі Т0403 «Мар`янське- Берислав» 86 км + 500 м, який не впорався з керуванням, в результаті чого автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся, а пасажир ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.286 КК України , згідно яких 25.01.2020 року , о 07.30 годині, ОСОБА_3 , рухаючись на транспортному засобі «Ford Fokus», р.н. Республіки Польша НОМЕР_1 , на автодорозі Т0403 «Мар`янське- Берислав» 86 км + 500 м, який не впорався з керуванням, в результаті чого автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся, а пасажир ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла, закритий перелом акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням.

Згідно Полісу №АО2717577 відповідальність водія транспортного засобу «Ford Fokus», р.н. Республіки Польша НОМЕР_1 станом на 25.01.2020 року застрахована у ПрАТ «УПСК» ( а.с. 7).

Керівник ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування», діючи в інтересах позивачів, 30.04.2020 року направив на адресу ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 4) та 23.11.2020 року копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №590480, згідно якої позивачу ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 10.08.2020 за наступним переоглядом у серпні 2021 року( а.с. 31).

27.05.2021 року відповідач направив на адресу адвоката Кульчицького О.С., діючого в інтересах позивачів відповідь, згідно якої відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за подією ДТП, яка мала місце 25.01.2020 року за фактом травмування позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом ДТП в кримінальній справі та відсутністю документів, що підтверджують настання цивільно- правової відповідальності водія транспортного засобу «Ford Fokus» , р.н. Республіки Польша НОМЕР_1 ОСОБА_3 . Одночасно ПрАТ «УПСК» повідомив про призупинення строку розгляду заяви про страхове відшкодування на підставі абз.4 п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( а.с. 37,38).

З матеріалів справи убачається, що у зв`язку з травмуванням у ДТП 25.01.2020 року позивач ОСОБА_1 тривалий час перебував у медичних закладах на лікуванні (а.с.13-24), за результатами якого останньому встановлена друга група інвалідності з 10.08.2020 з наступним переоглядом 01.08. 2021 року ( а.с. 31).

Ст.11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЗУ Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відповідач, як Страховик за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом №АО/2717577, у разі настання страхового випадку, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП , здоров`ю, майну третьої особи, в порядку та на умовах, встановлених ЗУ Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ч. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Судом встановлено, що 25.01.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.286 КК України , згідно яких 25.01.2020 року, о 07.30 годині, ОСОБА_3 , рухаючись на транспортному засобі «Ford Fokus» , р.н. Республіки Польша НОМЕР_1 , на автодорозі Т0403 «Мар`янське- Берислав» 86 км + 500 м, який не впорався з керуванням, в результаті чого автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся, а пасажир ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла, закритий перелом акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням ( а.с. 6).

Відтак, кримінальне провадження по факту ДТП від 25.01.2020 року перебуває на стадії досудового розгляду та кінцевого рішення по такій не прийнято.

Таким чином, оскільки дорожньо-транспортна пригода, страхове відшкодування у зв`язку із якою вимагають стягнути позивачі, є предметом розгляду органу досудового розслідування, кінцеве рішення в якій не прийнято та відповідно не набрало законної сили, перебіг строку, визначеного ч. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) припинено до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Окрім цього, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що відповідачем було відмовлено позивачам у виплаті страхового відшкодування. Натомість матеріали справи містять копію листа відповідача від 27.05.2021року № 6373//18, яким відповідач надав відповідь представнику позивачів про те, що для прийняття рішення про відшкодування шкоди необхідно отримати завірений належним чином документ (вирок суду, постанова про закриття кримінального провадження тощо), що узгоджується із положеннями ч. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що ПрАТ «УПСК» вже було прийнято рішення щодо даного страхового випадку, та судом встановлено, що строк для прийняття такого рішення на даний час припинено відповідно до ч. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до дати, коли стане відомо про набрання рішенням суду у кримінальній справі, в рамках якої розглядається описана ДТП, законної сили.

Відтак, судом не встановлено порушення відповідачем прав чи законних інтересів позивачів, а тому відсутні підстави для примусового стягнення страхового відшкодування з відповідача в користь позивачів.

Представником позивачів у позовній заяві акцентовано увагу на тому, що для виплати страхового відшкодування в даному випадку не потрібно доведення вини заподіювача шкоди, оскільки шкода була заподіяна внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Однак відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (на яку в обґрунтування вимог позивачів також посилається і їхній представник) окрім умови про вину особи, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача ще і за умов, що дії останнього були неправомірними та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Встановлення даних обставин є завданням кримінального провадження.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Конституційним Судом України у Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд приходить до висновку, що позов є передчасним, оскільки на час розгляду справи дорожньо-транспортна пригода розглядається у кримінальному провадженні № 0000054 , що є підставою для призупинення строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплати.

Враховуючи викладене вище, в задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування слід відмовити, як у похідних.

Керуючись статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України, Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія», , місцезнаходження: Україна, 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 22.02.2022 року.

Суддя: О. Н. Борис