Справа № 352/1040/21
Провадження № 22-ц/4808/36/22
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 22 листопада 2021 року, у складі судді Струтинського Р.Р., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44097,99 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 28.04.2010 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань станом на 14.04.2021 року утворилась заборгованість у сумі 44097,99 грн, що складається із 39143,65 грн заборгованості за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту, 4954,34 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Рішенням Тисменицького районного суду від 22 листопада 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 31858,62 грн заборгованості за кредитним договором, що складається із 26904,28 грн заборгованості за тілом кредиту, 4954,34 грн заборгованості за відсотками, та 1639,85 грн судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначала, що підписувала лише анкету-заяву, інші складові кредитного договору не підписувала, а тому даний договір не можна вважати укладеним, а відтак до даних правовідносин не можна застосувати ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Судом не дано оцінки допустимості та належності доказів, зокрема розрахунку заборгованості та виписці по картковому рахунку. Поданий банком розрахунок заборгованості за кредитом не відображає усіх платежів, вказаних у первинному документі, виписці по рахунку.

Вважає вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором безпідставними, оскільки наявні в матеріалах справи Правила та Умови, а також Тарифи на обслуговування не підписані відповідачкою. Відсотки за кредитом не тільки нараховувались але й стягувалися.

Зазначає, що строк дії договору встановлено 12.2013 року, тому банк неправомірно нараховував відсотки поза межами дії оспореного кредитного договору.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду частково не відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що договір між сторонами укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна». Таким чином фактично отримані позичальником кошти за тілом кредиту у розмірі 26904,28 грн та 4954,34 грн заборгованості за відсотками в добровільному порядку повернуті не були, тому їх слід стягнути на користь позивача.

З таким висновком колегія суддів частково не погоджується.

Судом встановлено, що 28 квітня 2010 відповідачка ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 41).

У заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомилась і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pivatbank.ua.

До позовної заяви банк додав витяг з умов та правил надання банківських послуг, який не підписаний відповідачкою.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» передбачена базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) 2,5%, нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штрафів. Зазначена довідка підписана відповідачкою (а.с. 42).

Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачкою не надано.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.04.2021 року становила 44097,09 грн, з яких: 39143,65 грн заборгованість за тілом кредиту, 4954,34 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.19-22).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 квітня травня 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду».

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.04.2010 року, укладеного між ПриватБанк і ОСОБА_1 , станом на 31.05.2015 року сума заборгованості за тілом кредиту становила 10786,06 грн, відповідачка за період з 01.06.2015 року по 14.04.2021 року використала 840757,38 грн, погасила за вказаний період 824639,16 грн.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що дійсна заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 26904,28 грн.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поданий банком розрахунок заборгованості за кредитом не відображає усіх платежів, вказаних у первинному документі, виписці по рахунку не відповідає обставинам справи.

В розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.04.2010 року, укладеного між ПриватБанком і ОСОБА_1 міститься графа сума погашення за наданим кредитом, а згідно виписки за договором, суми на які посилається відповідачка внесені, як депозит.

Доводи апелянтки про те, що умови про стягнення процентів, пені та штрафів не погоджені сторонами частково не відповідають обставинам справи.

Так, довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» визначено, зокрема, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) 2,5%, нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штрафів. Дата довідки 28.04.2010 року співпадає з датою підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та підписана відповідачкою.

Суд першої інстанцій прийняв зазначену довідку, як доказ обґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4954,34 грн.

Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (2,5% на місяць (30% річних)), підписаній особисто відповідачкою.

У заяві від 28 квітня 2010 року домовленості сторін щодо збільшення процентної ставки немає.

Пред`являючи позов, банк просив стягнути проценти за користування ОСОБА_1 кредитними коштами, нараховані за період з 2010 по 2021 рік у розмірі 4954,34 грн. Як слідує із наданого банком розрахунку, починаючи з 01 вересня 2014 року позивач нараховував проценти за ставкою 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року за ставкою 43,2% річних, з 21 серпня 2015 за ставкою 3,5% в місяць, а з 01.08.2020 року 3,4% в місяць, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування кредитними коштами.

При цьому посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.

Отже, суд не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають стягненню за процентною ставкою 30% річних, яка узгоджена із відповідачкою.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду висловленою у постановах від 24 лютого 2021 року (справа № 285/3500/19), 04 листопада 2020 року (справа № 534/1072/18-ц).

Відповідно до наданої банком виписки за договором № б/н станом на 16.04.2021 року з рахунку ОСОБА_1 списано відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% з 01.02.2017 року по 01.08.2020 року на суму 9300,45 грн, за ставкою 3,4% з 01.09.2020 року по 01.02.2021 року на суму 8029,09 грн.

Згідно встановленою судом відсотковою ставкою 2,5% в місяць, з рахунку відповідачки мало бути списано 6643,18 грн та 5903,74 грн відповідно.

Таким чином надміру стягнені відсотки за використання кредитного ліміту в розмірі 4782,62 грн слід зарахувати до заборгованості за простроченими відсотками.

Отже розмір заборгованості за простроченими відсотками за вказаний період складає 171,72 грн (4954,34 грн - 4782,62 грн).

За таких обставин, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 171,72 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про стягнення штрафів та пені не заявляв.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зібраними доказами встановлено, що ОСОБА_1 було надано кредитні картки № НОМЕР_1 (дата відкриття 29.04.2010, термін дії 12/13), № НОМЕР_2 (дата відкриття 14.08.210 року, термін дії 06/14) № НОМЕР_3 (дата відкриття 01.11.2011, термін дії 08/15), № НОМЕР_4 (дата відкриття21.08.2015, термін дії 06/18), № НОМЕР_5 (дата відкриття 18.06.2018 року, термін дії 03/22). Вказаними кредитними картками відповідачка активно користувалася, про що свідчить виписка з особового рахунку. Згідно довідки банку, по кредитній картці ОСОБА_1 мали місце неодноразові зміни кредитного ліміту, так 19.03.2020 року кредитний ліміт зменшено до 39880 грн (а.с. 39-40).

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності з моменту закінчення дії кредитної картки виданої 12.2013 року.

Таким чином, позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 27076 грн, з яких 26904,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 171,72 грн - заборгованість за відсотками, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Ураховуючи те, що обставини справи встановлені судом не повно, оскаржуване судове рішення у частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає зміні, а саме стягнення відсотків у розмірі 171,72 грн. В іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, судові витрати сплачені сторонами у цій справі підлягають перерозподілу.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, то розмір сплаченого АТ КБ «ПриватБанк» судового збору при поданні позовної зави підлягає стягненню з відповідачки пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги, а саме у розмірі 882,69 грн ((1393,78 грн (61.40% вимог позовної заяви) 511,09 (15.01% вимог апеляційної скарги)).

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 22 листопада 2021 року змінити, виклавши його в наступній редакції:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , проживаючої АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 0) 27076 (двадцять сім тисяч сімдесят шість) грн заборгованості за кредитним договором, з яких 26904,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 171,72 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , проживаючої АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 0) 882,69 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин