Ухвала

18 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 539/4098/18

провадження № 61-19032св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року у складі судді Іващенка Ю. А. та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Гальонкіна С. А., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або Банк) та просив стягнути на його користь з відповідача: за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN1294 за період з 01 листопада 2017 року по 29 жовтня 2018 року: відсотки в розмірі 2 348,41 грн, три проценти річних у порядку статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в розмірі 722,80 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 896,57 грн, пеню три проценти вартості послуги за кожний день прострочення відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 811 308,42 грн; за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN39610 за період з 01 листопада 2017 року по 29 жовтня 2018 року: відсотки в розмірі 424,49 євро, три проценти річних у порядку статті 625 ЦК України в розмірі 351,00 євро, пеню три проценти вартості послуги за кожний день прострочення відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 394 782,35 євро.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 уклав із АТ КБ «ПриватБанк» договори для розміщення грошових коштів на депозитних вкладах, а саме: договір від 16 жовтня 2013 року № SAMDN1294 (вклад «Стандарт» 1 місяць) на суму вкладу 17 000,00 грн за ставкою 9,5 % річних; договір від 16 жовтня 2013 року № SAMDN39610 (вклад «Стандарт») на суму вкладу 10 530,00 євро за ставкою 3,5 % річних.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року, яке набрало законної сили, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь: заборгованість за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN39610 в розмірі 10 530,00 євро - основного боргу та 1 598,49 євро - проценти (що еквівалентно 370 277,10 грн); заборгованість за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN1294 в розмірі 17 000,00 грн основного боргу та 7 924,99 грн.

Проте, на час подання позову вказане рішення суду Банком не виконано, а кошти йому не повернуті, а тому відповідач зобов`язаний компенсувати за час затримки виплати нараховані проценти, пеню, три проценти річних та інфляційні витрати.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN1294 за період з 01 листопада 2017 року по 29 жовтня 2018 року: відсотки в розмірі 2 348,41 грн, три проценти річних у розмірі 722,80 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 896,57 грн, пеню в розмірі 2 348,41 грн, а всього 7 316,19 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN39610 за період з 01 листопада 2017 року по 29 жовтня 2018 року: відсотки в розмірі 424,49 євро, три проценти річних у розмірі 351,00 євро, а всього 775,49 євро, та пеню в розмірі 14 113,27 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що розмір пені підлягає зменшенню до розміру нарахованих та присуджених до стягнення відсотків, оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків (інфляційні втрати, три проценти річних та відсотки за вкладами), які зазнав позивач через затримку повернення йому вкладу. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, а тому нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції з`ясував всі обставини справи та надав їм належну правову оцінку. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення судом першої інстанції, у справі не виявлено.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг, позиція інших учасників справи

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями в частині розміру стягнутої пені представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у грудні 2020 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Банку на користь ОСОБА_1 пеню за договорами банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року № SAMDN1294 у розмірі 811 308,42 та від 16 жовтня 2013 року № SAMDN39610 у розмірі 394 782,35 євро. В іншій частині просить залишити судові рішення без змін.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 757/3794/17-ц; від 27 серпня 2020 року у справі № 638/9285/19; 06 травня 2020 року у справі № 755/3653/17; від 13 липня 2020 року у справі № 757/26343/18-ц; постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16?ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц.

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх змінити в частині розміру стягнення з Банку трьох процентів річних, інфляційних втрат, пені, відповідно до розрахунків Банку. Касаційна скарга також містить клопотання про зупинення виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 760/3445/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 592/6332/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 554/3200/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 316/265/17, від 10 липня 2019 року у справі № 335/11482/16-ц.

Станом на час призначення справи до розгляду відзивів на касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 21 грудня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); витребувано матеріали справи № 539/4098/18 із Лубенського міськрайонного суду Полтавської області; надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 24 грудня 2020 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України; відмовлено в задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року; надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

У січні 2021 року матеріали справи № 539/4098/18 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2021 року зупинено касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20).

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року касаційне провадження у справі поновлено.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року зупинено касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20).

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2022 року касаційне провадження у справі поновлено.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів, за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 02 березня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик