Номер провадження: 22-ц/813/1468/22
Номер справи місцевого суду: 523/664/17
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат та просив стягнути кошти в загальному розмірі 15867 грн. 94 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що 11 травня 2015р. з вини ОСОБА_1 , котра керувала транспортним засобом марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок чого автомобіль «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , власником котрого була ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2015 року, справа №523/7650/15-ц.

На дату скоєння пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі.

Тому, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 , з метою отримання відшкодування звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

19 лютого 2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в котрому ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог МТСБУ, оскільки на її думку оцінювач шкоди не є суб`єктом оціночної діяльності, також оскільки пошкодження виявлені ФОП ОСОБА_3 на автомобілі «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , та які зазначені в акті огляду транспортного засобу від 02.06.2015р. не відповідають пошкодженням, які складають причинно-наслідковий зв`язок від зіткнення вказаного автомобіля та автомобіля «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , яке мало місце 11.05.2015р., тому сума страхового відшкодування повинна була бути меншою. Таким чином просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 14928 грн. 94 коп. Стягнено з ОСОБА_1 на користь МТСБУ витрати на встановлення розміру збитку у розмірі 939 грн. 00 коп. Стягнено з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1) ФОП ОСОБА_3 до суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання не відноситься, а тому позбавлений права надавати послуги з оцінки майна та оцінки шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в силу Закону;

2) судом першої інстанції не враховано доводи відповідача та не взяв до уваги висновок судової експерти Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №17-2361/17-2499 від 15.10.2019р.

Короткий зміст відзиву МТСБУ на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив на апеляційну скаргу вмотивовано тим, що повноваження оцінювача ОСОБА_3 підтверджено наявними в матеріалах справи кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача № 4527 від 16.09.2006р., свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 4993 від 04.12.2006р., посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 21 лютого 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 11 травня 2015 року з вини ОСОБА_1 , котра керувала транспортним засобом марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок чого автомобіль «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , власником котрого була ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження. (а.с. 6,7,11).

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2015 року, справа №523/7650/15-ц. (а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 11 травня 2015 року близько 09 год. 30 хв. є встановленим і доказуванню не підлягає.

На дату скоєння пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі.

Тому, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 , з метою отримання відшкодування звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою. (а.с. 6).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Відповідно до Висновку №125/15 вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) внаслідок пошкодження автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , складає - 17914 грн. 73 коп. Витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та сбір документів становить 939 гривень. (а.с. 15-22).

Керуючись нормами п.п. "а п. 41.1. ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП, МТСБУ 14 серпня 2015 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 14928 грн. 94 коп. (за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу). Також виплачено 939 гривень витрат на встановлення розміру збитку. (а.с. 14).

Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то воно має право на відшкодування понесених витрат 14928 грн. 94 коп., 939 грн. 00 коп. витрат на встановлення розміру збитку та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 22, 41, 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує у встановленому даним Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених даним Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Стаття 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Суд першої інстанції правильно не прийняв посилання відповідача на те, що оцінювач шкоди ФОП ОСОБА_3 не мав права здійснювати огляд та фактично надавати Висновок №125/15 про вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) внаслідок пошкодження автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , оскільки не мав сертифікату суб`єкта оціночної діяльності та те, що на думку ОСОБА_1 автомобіль «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 вже був пошкоджений в іншій ДТП, оскільки зазначене не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, ґрунтується на припущеннях, тому не може бути прийнято судом до уваги.

Також суд першої інстанції правильно звернув увагу відповідача ОСОБА_1 на те, що в Висновку №125/15 про вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) внаслідок пошкодження автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , також встановлено коефіцієнт фізичного зносу зазначеного автомобіля 0,65, що відповідає віку автомобіля.

За час розгляду справи відповідачем не надано альтернативного висновку встановлення вартості матеріального збитку (відновлювального ремонту) внаслідок пошкодження автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , тому суд першої інстанції вірно прийняв Висновок №125/15, як належний та допустимий доказ по зазначеній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З урахуванням з`ясованого, суд першої інстанції правильно вважав позовні вимоги законними та обґрунтованими, задовольняючи їх в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що ОСОБА_3 як працівник ФОП ОСОБА_3 має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача № 4527 від 16.09.2006р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 4993 від 04.12.2006р., посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача.

Додаткового колегія суддів звертає увагу на те, що висновок судової автотехнічної, транспортно-трасологічної, експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №17-2361/17-2499 від 15.10.2019р не взятий судом першої інстанції до уваги, оскільки фактично не стосувався предмета доказування, не визначав суму шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Крім того більшість питань, визначених судом в ухвалі про призначення експертизи, маються відповідь, що не вбачається можливим надати відповідь на питання, а пошкодження кермового колеса автомобіля ВАЗ 11183 «Калина», н.з. НОМЕР_2 , могло деформуватись в результаті одномоментного значного динамічного навантаження при контактуванні з предметом (об`єктом), яким могло бути тіло водія, однак з технічної точки зору, це можливо тільки у випадку якщо водій автомобіля ВАЗ 11183 «Калина», н.з. НОМЕР_2 , у момент зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутим ременем безпеки (а.с. 62 зворот).

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк