ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/346/22 Справа № 180/2422/21 Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 1991 року по 01 липня 2010 року він працював у відповідача. Під час роботи, 15 квітня 2001 року з ним на робочому місці стався нещасний випадок, про що було складено Акт №43/1 від 01 грудня 2009 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. У зв`язку із отриманою травмою, 15 квітня 2001 року він був доставлений до лікарні, 26 квітня 2001 року йому було проведено операцію видалення підгострої субдуральної гематоми зліва. Позивач зазанчає, що з 2001 року він періодично проходить лікування. Первинним висновком МСЕК від 10 березня 2010 року йому встановлено втрату професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві в розмірі 50% та третю групу інвалідності, безстроково. Трудовим каліцтвом йому заподіяна моральна шкода, оскільки це призвело до фізичного болю та душевних страждань. Професійна травма виникла в вини відповідача, який не забезпечив безпечних та шкідливих умов праці. Позивач втратив нормальні життєві стосунки із своєю сім`єю. По теперішній час по кілька разів на рік проходить лікування. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат судовий збір на користь держави в розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат просить рішення суду від 23 листопада 2021 року змінити у частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я позивача із 100000 грн. до 50000 грн. з утриманням податків та зборів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат залишити без задоволення, рішення суду від 23 листопада 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 05 серпня 1991 року по 01 липня 2010 року - працював підземним ГРОЗ 5 розряду (а.с.5-9).

Згідно з Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженим 01 рудня 2009 року, 15 квітня 2001 року о 18-00 годині, знаходячись на 19 східному виїмковому штреку, ОСОБА_1 розпочав установку металічної стійки СВП-17, під дією виниклого тиску шматком породи 1,5х1,2х0,7м, який випав з кровлі виробітку та проламав запобіжне кріплення, ОСОБА_1 отримав удар по голові. ОСОБА_1 отримав травму на виробництві ОСОБА_2 . Субарахноїдальний крововилив базальної локалізації. Особами, які допустили порушення законодавства з охорони праці, є ОСОБА_3 гірник очисного забою 6 розряду та ОСОБА_1 - гірник очисного забою 5 розряду, які допустили порушення вимог інструкції з охорони праці №БТІ-ОШ-01-06 для підземного гірника очисного забою (а.с.10, 11).

Згідно Акту розслідування нещасного випадку форми Н-5, який стався 15 квітня 2001 року, затвердженого 01 грудня 2009 року, основною причиною нещасного випадку є порушення технологічного процесу зі сторони ланкового в частині дотримання ПОР на виробітку 19 виїмкового штреку (а.с.12, 13).

Первинним оглядом МСЕК 10 березня 2010 року ОСОБА_1 встановлено 50% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, безстроково. Призначено медикаментозне лікування наслідків травми, санаторно-курортне лікування, тростину (а.с.14).

Таким чином, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України Про охорону праці не забезпечено на робочому місці ОСОБА_1 безпечних умов праці, що призвело до травмування останнього в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Внаслідок отримання травми ОСОБА_1 зазнає посилення головного болю і запаморочення, підвищення тиску до високих цифр, хиткість при ходьбі, нудоту та блювоту на висоті головного болю, тобто позивач морально і фізично страждає через погіршення здоров`я, не має змоги вести звичне життя, змушений постійно перебувати на обліку в лікарні, приймати ліки, вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності, змінився його звичний спосіб життя.

Враховуючи ступінь, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, що пов`язані через хронічне, професійне захворювання позивача, необхідністю позивачу постійно перебувати на обліку в лікарні та втратою працездатності; враховуючи встановлення позивачу третьої групи інвалідності; з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою, що моральна шкода мала бути стягнута з відповідача на користь позивача з урахування утримання податку з доходів фізичних осіб з огляду на наступне.

Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 100000 грн. з урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди зі 100000 грн. до 50000 грн. є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність неправомірних дій відповідача є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 рокузмінити, стягнувши з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., з урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди змінити, стягнувши з Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., з урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова