Справа № 638/1288/22
Провадження № 2-з/638/48/22
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Подус Г.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вільховий Роман Миколайович про визнання договору дарування недійсним

встановив:

В провадження Дзержинського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вільховий Роман Миколайович про визнання договору дарування недійсним.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову, пред`явленої в порядку ст. 152 ЦПК України, зазначено, що потенційний відповідач ОСОБА_2 , за яким в цей час зареєстроване право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , має можливість розпорядитись належним йому спірним майном на свій розсуд, відтак позивач має побоювання що відповідач може розпорядитись вищевказаною часткою спірного будинку на свій розсуд та відчужити її на користь третіх осіб, що в свою чергу може унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Зазначила, предметом спору у цивільній справі буде виступати 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування від 07.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Вільховим Р.М. на праві власності належить ОСОБА_2 . Вказала, що договір дарування було укладено між ОСОБА_2 як обдарованим та його бабкою ОСОБА_3 . При цьому до укладання вищевказаного договору дарування ОСОБА_3 належала 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 на праві власності у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.12.2014 року (заочне рішення скасовано постановою Харківського апеляційного суду, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до ХМР про визнання права власності відмовлено).Зазначила також, що її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 у виглялі 1/2 частки житлового будинку за вищевказаною адресою, а отже спадкоємцями першої черги по закону після смерті ОСОБА_5 виступає його дружина та син ОСОБА_6 , які звернулись до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа, та фактично починаючи з серпня 1990 року заявник та її син постійно проживають та користуються часткою житлового будинку по АДРЕСА_1 . В середині травня 2021 року у двір за вищевказаною адресою зайшли люди, які повідомили, що власником 1/2 частини будинку виступає ОСОБА_2 (син рідної сестри померлого чоловіка), а тому він надає місяця на його залишення, відтак заявник змушена захищати свої спадкові справа шляхом звернення до суду з позовом про визнання договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним на підставі ст. 1212 ЦК України,а також, відповідно із заявою про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту заяви вбачається, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухомість 1/2 2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 ., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 07.04.2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Вільховим Р.М.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України. Так, в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду. При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відтак накладення арешту на вищевказану квартиру може призвести до порушення, гарантованого Конституцією України, права власності, що складається із правомочностей із володіння, користування та розпорядження належним власнику майном.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вільховий Роман Миколайович про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя -