ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/2604/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: договірна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ільчинської Вікторії Анатоліївни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Латка І.П., по цивільній справі № 638/18487/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики та договору іпотеки припиненими,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , 26 листопада 2021 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про визнання припиненим договору позики та іпотеки, в якому просить визнати припиненим договір позики від 22 листопада 2017 року у редакції без додаткових угод, укладений між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з іншої, предметом якого є 96900 доларів США зі строком повернення не пізніше 22 лютого 2018 року; визнати припиненою іпотеку згідно з Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. від 22 листопада 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №1191, укладений між ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , та припинити обтяження речових прав, накладених на підставі іпотечного договору.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду адвокат Ільчинська В.А. в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, а справу направити за підсудністю на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначила, що згідно з вимогами частини сьомої статті 30 ЦПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання. Оскільки сторона за договором позики проживає у Дзержинському районі м. Харкова, позов було подано до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Вказала, що відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, та згідно до п. 7 ст. 30 ЦПК України справа повинна розглядатися за місцезнаходженням відповідача у справі.

Зауважує, що територіальну підсудність розгляду цього позову визначають основні вимоги про визнання припиненим договору позики, а не про припинення іпотеки, які мають похідний характер від основного зобов`язання, що прямо передбачено положеннями Закону України «Про іпотеку». У зв`язку з цим посилається на правові висновки, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 752/10126/19.

Відзив на скаргу не надійшов.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала відповідає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд дійшов висновку про передачу справи до Печерського районного суду м. Києва з огляду на знаходження спірного предмету іпотеки за територіальною підсудністю Печерського районного суду м. Києва, тому у даній справі підлягають до застосування правила виключної підсудності, що встановлені ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а саме: позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є вимоги про припинення договору позики та іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що предметом спірного іпотечного договору є квартира, щодо якої виник спір про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним устроєм міста Києва відноситься до територіальної підсудності Печерського районного суду міста Києва. Кредитором за спірним договором позики є відповідач ОСОБА_2 , яка мешкає за територіальною підсудністю Дзержинського районного суду м. Харкова.

Позови, що виникають із правовідносин щодо договору позики, пред`являються до суду за загальними правилами підсудності, що визначені ст. 28 ЦПК України. При цьому за змістом частини восьмої статті 28 ЦПК України позивач має альтернативне право на звернення з позовом, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, - також за місцем виконання цих договорів, для договору позики це місцезнаходження кредитора, якщо інше не зазначено у договорі, п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦПК України.

Відповідно до частини сьомої статті 30 ЦПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

Разом з тим, норма статті 30 ЦПК про виключну підсудність для розгляду позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, перелік якого наведений у ст. 181 ЦК України, зокрема про звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо, має спеціальний характер по відношенню як до альтернативної підсудності, ст. 28 ЦПК, так і для ч. 7 ст. 30 ЦПК України, за ознакою наявності спору щодо нерухомого майна предмету іпотеки.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надав судам роз`яснення про те, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Колегія суддів відхиляє посилання у доводах скарги на правові висновки щодо застосування ч. 7 ст. 30 ЦПК України, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 752/10126/19, з огляду на її нерелевантність до обставин цієї справи оскільки предметом спору у згаданій справі на відміну від справи, яка наразі переглядається апеляційним судом, - були договір позики та поруки, а також посилання апелянта на постанову Харківського апеляційного суду від 10.03.2020 у справі № 643/9088/18, за безпідставністю такого посилання у нормах цивільного процесуального права.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, у разі об`єднання позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Саме до такого висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 366/3185/18 (провадження № 61-14226св19).

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що у даному випадку підлягають до застосування норми передбачені частиною 7 статті 30 ЦПК України, оскільки уданій справі спір виник з приводу квартири переданої в іпотеку, а тому позов має пред`являтися за місцезнаходженням цього нерухомого майна за правилами виключної підсудності, як правильно вирішив суд першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не є суттєвими, не вплинули на правильні висновки суду щодо підсудності справи та не є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ільчинської Вікторії Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.