Справа № 581/754/21
Провадження № 2/581/30/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
21 лютого 2022 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Сутність заявлених до суду вимог
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання повторно не з`явився, заперечень проти позову не надав.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 січня 2022 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 07 лютого 2022 року о 11 год. 00 хв. 07 лютого 2022 року розгляд справи відкладено до 21 лютого 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого по справі на лікарняному та неявкою відповідача по справі. 21 лютого 2022 року спір вирішено по суті, ухвалено заочне рішення.
Установлені судом фактичні обставини даної справи
22 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , згідно з якою останній прохав видати кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк». У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 17).
При підписанні анкети-заяви 22 березня 2011 року відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Кредитка Універсальна» пільговий період - до 30 днів, базова відсоткова ставка в місяць - 3,0 %, обов`язковий щомісячний платіж - 7% (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Крім того, Тарифами передбачена сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня= пеня(1)+пеня(2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. у місяць, нараховується 1 раз у місяць при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. і більше; штраф за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів - 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій; відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 4,5% (а.с. 18).
26 грудня 2017 року відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про умови кредитування з використанням кредитної карти у цій письмовій інформації визначена валюта кредиту (гривня), процентна ставка у пільговий період 0,01 % річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду з 43,20% до 42 % річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків, річних з 86,40% до 84 %, підписаний позичальником Паспорт діяв у період часу з 26 грудня 2017 року до 10 січня 2018 року (а.с.19-20).
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувався кредитними коштами, погашаючи заборгованість, останнє часткове погашення відповідачем датоване 25 січня 2021 року у розмірі 2994 грн. 00 коп. (а.с. 4-14, 55-76).
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Висновки суду по суті заявлених вимог
За встановлених обставин справи, суд уважає, що 22 березня 2011 року ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про отримання останнім кредитних коштів, Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Кредитка Універсальна», 30 днів пільгового періоду, з якими останній ознайомився 22 березня 2011 року, що засвідчив своїм особистим підписом. У цій довідці визначена валюта кредиту, базова процентна ставка на місяць 3,0 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік (36% на рік), розмір щомісячних платежів, комісії за зняття коштів, розмір пені та штрафів (а.с.18).
Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов`язковими для кредитних договорів, зокрема, щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов`язання, тощо.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 22 березня 2011 року та виписка по рахунку ОСОБА_1 .
Із наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається те, що прострочене тіло кредиту утворювалось у зв`язку з включенням до нього всіх несплачених відповідачем нарахувань, постійно збільшуючи його розмір, що не було передбачено узгодженими умовами договору, а також позивачем за власною ініціативою списувались відсотки за користування кредитом, що також не було узгоджено сторонами у даній справі.
Унаслідок таких дій банку тіло кредиту безпідставно збільшено на суму необгрунтовано нарахованих та несплачених відповідачем відсотків за користування кредитом, не враховані в погашення боргу списані суми відсотків, однак фактично зазначені у виписці суми позичальником не витрачалися, а заборгованість по тілу кредиту не зменшувалась. Тому визначена банком заборгованість за простроченим тілом кредиту з урахуванням відсотків є необґрунтованою.
Із наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку також убачається те, що банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, а починаючи з 30 вересня 2013 року позивач погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (зворотна сторінка а.с. 73-75). На думку суду, такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Отже, банк безпідставно збільшував тіло кредиту за рахунок відсотків. Також позивач не підтвердив доказами наявність укладених між сторонами даного спору депозитних договорів і відповідно спрямування сплачених відповідачем коштів саме на виконання зазначених правочинів, а тому грошові кошти внесені відповідачем з 28 квітня 2011 року і по 07 серпня 2014 року із призначенням «депозит» суд обраховує в якості внесених проплат по укладеному кредитному договору (а.с.72-76).
Із виписки по розрахунковому рахунку ОСОБА_1 судом установлено, що відповідачем за власною ініціативою за весь період кредитування внесено на погашення заборгованості розмір коштів, який є більшим від фактично отриманих ним кредитних коштів (а.с.4-14, 55-76). Таким чином, фактично отримані та використані кошти були повернуті позичальником добровільно, а тому позовна вимога про стягнення боргу по тілу кредиту також задоволенню не підлягає.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, борг по процентам.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 березня 2011 року, посилався на витяг із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який затверджений наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-258, як невід`ємна частина спірного договору (а.с.21-45).
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ «ПриватБанк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому, судом ураховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Установивши обставину того, що витяг із Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, який наявний в матеріалах справи, не містить особистого підпису відповідача, суд уважає, що його не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 22 березня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви.
Згідно із заявою від 22 березня 2011 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Кредитка Універсальна», 30 днів пільгового періоду, підписаних відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 3,0 % на місяць (36 % на рік).
У ст. 628 ЦК України зазначається про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як вбачається із заяви від 22 березня 2011 року та довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 36 % річних (3,0% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки в більшому розмірі протягом періоду кредитування АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, банк надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01 квітня 2015 року по 07 грудня 2021 року обрахований, виходячи з підвищених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачем не були погоджені. При цьому, позивач не надав суду розрахунок боргу по відсотках, які нараховувались ним у період часу з 26 грудня 2017 року по 10 січня 2018 рік, під час дії кредитних умов, викладених у Паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем 26 грудня 2017 року. Отже, суд уважає, що банком не доведено належними доказами наявність у відповідача заборгованості по процентам, яка б відповідала умовам укладеного кредитного договору, у розмірі 2211 грн. 74 коп. (а.с.4-14, 55-76).
Крім цього, відповідачем підписаний Паспорт споживчого кредиту про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, який діяв лише з 26 грудня 2017 року до 10 січня 2018 року, підписаний позичальником лише 26 грудня 2017 року (через шість років 8 місяців після укладення кредитного договору), а тому до цієї дати у суду відсутні підстави вважати, що сторони погодили ціну договору, на умовах вказаних у цьому паспорті споживчого кредитування, в тому числі і щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами (а.с.19-20).
Окремого розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами протягом 2011-2021 років, виходячи з базової процентної ставки 3,0% на місяць, погодженої сторонами, позивачем суду не надано.
При цьому, з урахуванням положень ст.ст. 2, 10-13, 81, 182 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки обов`язок доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку заборгованості по процентам, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки 36% річних (3,0% на місяць).
Із огляду на вищенаведене, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам у заявлених позивачем розмірах та порядку нарахування.
За таких обставин, у задоволенні заявленого позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю в повному обсязі, а понесені позивачем судові витрати у виді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на сторону позивача та їх не повертати.
Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265, 282 ЦПК України, суд,
Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Грушевського, буд. 1Д м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне рішення суду складено 21 лютого 2022 року.

Суддя Д. В. Бутенко