Справа № 487/4423/21
Провадження № 2/487/453/22
23.02.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Лагоди А.А.,
за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,
29.06.2021 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатного сина ОСОБА_5 , опікуном якого вона є, звернулась до суду із вищевказаним позовом. Просить суд виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , належні їй 9/200 частки та ОСОБА_5 9/200 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що складаються з частини житлового будинку літ. А-1 №№ 2-7, 2-6, 2-8, загальною площею 19,5 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 кожного на 9/200 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з частини житлового будинку літ. А-1 №№ 2-7, 2- 6, 2-8, загальною площею 19,5 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по Ѕ частки за кожним право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що складається з: частини житлового будинку літ. А-1 №№ 2-7, 2-6, 2-8, загальною площею 19,5 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.
Співвласниками інших часток домоволодіння є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Посилаючись на те, що вони мають намір виділити в натурі частки, які їм належать, припинити спільну часткову власність на їхні частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та визнати право власності на окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а рішенням Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради позивачам було відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв`язку з тим, що зазначений об`єкт знаходиться у процесі трансформації: в процес виділу частки, що технічно неможливо зареєструвати, вимушені звернутися до суду із вказаним позовом.
Ухвалою від 01.09.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 09.02.2022 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.
Позивачем до суду надано заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю сторони позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачів.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, заяв та клопотань до суду не надходило, відзив до суду не подано.
У зв`язку з неявкою відповідачів та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Встановлено, що за ОСОБА_1 і ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 9/200 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за кожним, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.06.2001 року, виданого Біржею нерухомості «Єдвайс-Консульт» та зареєстрованого в КП ММБТІ 30.07.2001 року за реєстровим №759.
Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2006 року по справі № 2-1837, вищевказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним.
Співвласниками інших часток вищевказаного домоволодіння є відповідачі по справі, яким відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.06.2021 року вказані ідеальні частки у спільній частковій власності.
Так, ОСОБА_3 належить 16/100 часток, ОСОБА_4 належить 15/100 часток домоволодіння.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК.
Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідачі і є суб`єктами спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.
Відповідно до технічного паспорту від 26.11.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належить право власності на частину житлового будинку - літ. А-1, №№ 2-7, 2-6, 2-8 загальною площею 19,5 кв.м, житловою площею 7,8 кв.м.
Частки, які просять виділити позивачі в натурі є відокремленими та можуть бути виділені в натурі.
Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказу Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотримання чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
У п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Виходячи з вищевикладеного, виділення у натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_1 9/200 частки та належні ОСОБА_5 9/200 частки є можливим.
Згідно Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.10.2020 року за №900 "Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради" частині житлового будинку по АДРЕСА_3 , 2-6, 2-8 заг. Площ. 19,5 м2), яка належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , надано нову адресу: АДРЕСА_1 , не перераховане майно залишено за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки КП ММБТІ від 26.11.2020 за № 2-6416, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться житловий буд. Літ. А-1 з цегли, загальною площею 19,5 кв. м, житловою площею 7,8 кв. м, об`єкти самочинного будівництва відсутні.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що наявні усі умови, передбачені ст. 356 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатного сина ОСОБА_5 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити.
Виділити в натурі із спільній частковій власності в окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_1 9/200 частки та ОСОБА_5 9/200 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що складаються з частини житлового будинку літ. А-1 №№ 2-7, 2-6, 2-8, загальною площею 19,5 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 кожного на 9/200 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з частини житлового будинку літ. А-1 №№ 2-7, 2- 6, 2-8, загальною площею 19,5 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по Ѕ частки за кожним право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що складається з: частини житлового будинку літ. А-1 №№ 2-7, 2-6, 2-8, загальною площею 19,5 кв.м., житловою площею 7,8 кв.м.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя А.А. Лагода