Номер провадження: 22-ц/813/2831/22
Номер справи місцевого суду: 503/1000/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т.О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси та Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, а також про встановлення способу та порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та приймати участь у їх вихованні; встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми наступні способи участі: 1 раз на тиждень у будній день з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, з визначенням конкретного дня за попередньою домовленістю з відповідачем; 1 раз на тиждень у вихідний день з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, з визначенням конкретного дня за попередньою домовленістю з відповідачем.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 27 березня 2020 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_1 було розірвано. ОСОБА_2 вказав, що причиною розірвання шлюбу стала зрада дружини. Внаслідок цієї обставини між ними склалися неприязні стосунки та вже колишня дружина у червні 2020 року почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, а саме: заблокувала його телефонний номер у мобільних телефонах дітей, не дає можливість з ними бачитись, а також почала звертатися за його місцем роботи із скаргами на його начебто насильницькі дії протягом всього подружнього життя щодо неї та дітей та здійснення ним погроз її чоловіку та дітям вже після розлучення. Позивач вважає, що у такий спосіб його колишня дружина намагається створити штучні підстави для позбавлення його батьківських прав. Він у свою чергу жодним чином ніколи не порушував прав дітей та належним чином виконував свої батьківські обов`язки. Після розірвання шлюбу він матеріально забезпечує дітей, сплачуючи аліменти на їх утримання. Відповідно до ст.ст.153,157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, а той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За таких обставин, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси та Служба у справах дітей Одеської міської про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, а також про встановлення способу та порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом визначення способів участі батька у спілкуванні та вихованні дітей шляхом систематичних побачень.

Встановлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , графік зустрічей з малолітніми дітьми: дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають у АДРЕСА_1 :

- один раз на тиждень у будній день, з 16 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, з визначенням конкретного дня за попередньою домовленістю між батьками, та з урахуванням зайнятості дітей у шкільних заняттях та позашкільних гуртках та дотриманням режиму харчування;

- один вихідний день, за попередньою домовленістю між батьками, з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, із збереженням графіку відвідування позашкільних гуртків та дотриманням режиму харчування.

- протягом перших двох місяців зустрічі проводити в присутності фахівця із соціальної роботи, а в подальшому, за згодою дітей, без присутності такої особи.

У разі неможливості організувати побачення з дітьми у визначені дні, за домовленістю між батьками, зустрічі з дітьми мають бути перенесені на найближчий день, зручний для обох сторін із збереженням режиму харчування, навчання дітей та їх зайнятості у позашкільних гуртках.

В іншій частині позовних вимог позивачу ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

27 квітня 2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року, відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове яким скоротити графік зустрічей малолітніх дітей ОСОБА_3 2007 року народження та ОСОБА_4 2012 року народження із ОСОБА_2 до одного вихідного дня на тиждень з 16:00 до 19:00; встановити порядок проведення зустрічей ОСОБА_2 із ОСОБА_3 2007 року народження та ОСОБА_4 2012 року народження у постійній присутності матері дітей - ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

При цьому посилаючись на те, що судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням прав та інтересів дітей та без врахування місця, графіку навчання і життя останніх, а також без врахування обставин і відсутності можливості, за яких такі зустрічі мають бути організовані.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.08.2021 року провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси та Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, а також про встановлення способу та порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.08.2021 року справу призначено до розгляду на 09.12.2021 року о 12.30.

08 грудня 2021 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Ворона А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку зі смертю близького родича представника ОСОБА_1 та необхідністю бути присутнім на поховальній церемонії.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.12.2021 року було вирішено заслухати у судовому засіданні малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язано мати - ОСОБА_1 забезпечити явку малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судове засідання та участь у судовому засіданні класного керівника та психолога та відкладено розгляд справи до 17.02.20022 року о 12.30.

У судове засідання апелянт та її представник не з`явились, ухвалу суду від 09.12.2021 року не виконали.

16 лютого 2022 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Ворона А.В. надійшла заява про перенесення судового засідання у звязку з зайнятістю представника Жданович Л.А. в іншому судовому процесі, доказів на підтвердження вказаного представником до заяви долучено не було.

Також в заяві зазначено, що забезпечити явку малолітніх, а також класного керівника останніх та психолога немає можливості у зв`язку з Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 року «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19».

Також 17.02.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Вказана цивільна справа тривалий час перебуває в проваджденні апеляційного суду, учасникам справи була надана можливість реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї позиції по справі.

З клопотання представника ОСОБА_1 не вбачається в чому саме полягає неможливість виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 09.12.2021 року, заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференцізв`язку до суду не подавалась.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, категорію справи, тривалий розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, освідомленість учасників справи про розгляд справи, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відхилити клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Ворона А.В. про відкладення розгляду справи. Справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 27.03.2020 року (а.с.16-17; а.с.35-36) шлюб між сторонами було розірвано. Від цього шлюбу у подружжя народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 15.05.2007 року та серії НОМЕР_3 від 11.10.2012 року (а.с.10,11; а.с.37,38) та в розумінні ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Після розірвання шлюбу діти проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 в орендованій квартирі АДРЕСА_2 . Ця обставина підтверджується договором оренди жилої площі від 15.07.2019 року (а.с.41-42; а.с.60).

Позивач ОСОБА_2 проживає окремо від дітей у м. Одесі та сплачує аліменти на їх утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно. Ці обставини підтверджуються копіями квитанцій №33992632 від 16.08.2019 року, №36232354 від 29.09.2019 року, №38233852 від 03.11.2019 року, №39521982 від 23.11.2019 року, №41530755 від 24.12.2019 року, №43770491 від 31.01.2020 року, №46099149 від 02.03.2020 року №46209323 від 04.03.2020 року №48016910 від 27.03.2020 року, №50770027 від 30.04.2020 року, №55849329 від 02.07.2020 року.

Як вбачається з копії довідки №177/11-964 від 20.07.2020 року (а.с.43) мати дітей ОСОБА_1 працевлаштована та працює в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді головного економіста Десятого Одеського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Батько дітей ОСОБА_2 з 07.07.2006 року проходить службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України; з 04.06.2018 року працює на посаді поліцейського з логістики сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Приморського відділу поліції у місті Одесі ГУ НП в Одеській області та за місцем служби характеризується позитивно. Ці обставини підтверджуються копією довідки сектору кадрового забезпечення Приморського відділу поліції в місті Одесі від 03.07.2020 року (а.с.9) та службовою характеристикою, виданою ОСОБА_2 за місцем роботи (а.с.8).

Відповідно до довідок №753 та № 754 від 20.07.2020 року (а.с.39,40; а.с.59) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються в Одеському навчально-виховному комплексі «Морський ліцей загальноосвітня школа №24 І-ІІІ ступенів».

Зі змісту висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/441вх від 30.11.2020 року (а.с.93-94; а.с.108-110) вбачається, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання №23 від 19.11.2020 року) орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування: один раз на тиждень в будній день, враховуючи режим для дітей, їх зайнятість в шкільних та позашкільних закладах, за попередньою домовленістю та один вихідний день, за попередньою домовленістю між батьками, з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, враховуючи режим дня дітей, їх зайнятість в позашкільних гуртках.

Як вбачається зі змісту листа-повідомлення Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї №409/19 (а.с.80 зворот) мати двох дітей ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 2007 року народження та ОСОБА_4 , 2012 року народження, має намір обмежити зустрічі батька дітей ОСОБА_2 з ними або взагалі їх припинити.

Крім того, з матеріалів службової перевірки за фактом звернення 24.12.2020 року відповідачки ОСОБА_1 до Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області з приводу вчинення щодо неї та дітей з боку позивача ОСОБА_2 фізичного та морального насильства вбачається, що сама ОСОБА_1 у своїх поясненнях стверджує, що доступ до неї та дітей для позивача є обмеженим.

Відповідно до вищевказаного висновку органу опіки та піклування мати дітей ОСОБА_1 з червня 2020 року почала створювати перешкоди позивачу в участі останнього у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Крім того, між сторонами склалися неприязні стосунки та існує тривалий конфлікт, викликаний складними сімейними обставинами. Ці обставини в сукупності підтверджуються матеріалами службових перевірок за фактом звернень 27.06.2020 року, 29.06.2020 року, 17.12.2020 року та 24.12.2020 року відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Врони А.В. до Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області з приводу вчинення щодо неї та дітей з боку позивача ОСОБА_2 фізичного та морального насильства.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Питання виховання дитини за вимогами ст.157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст.7 Конвенції).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них (ст.153 СК України).

Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Аналіз вищенаведених норм призводить до висновку, що праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За нормою ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 1038309, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у п.8 ст.7 СК України та у ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Між сторонами у справі не досягнуто домовленості щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, позивач стверджує про наявність перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з дитиною, а тому наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача в судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку, що батько має право на спілкування з дитиною та частково задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду відносно того, що батько має право на спілкування з дітьми та з встановленим способом участі батька у спілкуванні з дітьми з огляду на таке.

Батько дитини ОСОБА_2 активно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми, дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При вирішенні даного спору враховано передусім інтереси дитини, зважаючи на конкретні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, батько дітей стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своїми дітьми, що підтверджується зверненнями до органів опіки та піклування із заявою щодо визначення порядку його зустрічей з дітьми, до суду із даною позовною заявою.

Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітніми дітьми, судом не встановлено, а відповідачкою не доведено, так само як і не надано належних та допустимих доказів негативного впливу батька на розвиток дітей. Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Наразі діти мають більшу прихильність до матері в силу свого віку та спільного проживання з нею. У дітей протягом тривалого часу було відсутнє щоденне спілкування з батьком, а визначення зустрічей у присутності матері не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків та не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей, з огляду на складені між батьками (сторонами у справі) неприязні стосунки.

Під час періодичного перебування з позивачем за місцем його проживання, діти матимуть можливість спілкуватися з батьком у сімейній атмосфері, що буде сприяти нормальному психоемоційному розвитку дітей, звиканню до батька, а також можливістю спілкування з родичами по лінії батька.

Тому зустрічі батька, визначені рішенням суду першої інстанції, відповідає інтересам як дітей, так і батька.

Сама наявність спору з приводу визначення способу участі у вихованні дітей є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дітей.

Під час вирішення цього спору судом взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було допушено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відсутність рівності між батьками у особистому спілкуванні з дітьми призводить не лише до диспропорції у реалізації їх особистих батьківських прав, але й негативно впливають на ставленні дітей як повноправного члена суспільства, які мають бути повністю підготовлені до самостійного життя та виховані в дусі митру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Батько має право на спілкування з дітьми.

Суд прийшов до переконання, що обраний спосіб участі батька у вихованні малолітніх дітей та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як дітей, так і батьків, оскільки зв`язки дітей з сім`єю повинні зберігатися, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей.

Відповідачкою не надано доказів того, що спілкування батька з дітьми зашкодить їх здоров`ю чи не відповідатимуть їх (дітей) інтересам.

При встановлених обставинах, враховуючи, що ОСОБА_2 має законне право на спілкування зі своїми дітьми та має право приймати участь у їх вихованні, враховуючи також інтереси та стани здоров`я дітей, які мають пріоритетне значення над інтересами батьків, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України не виявлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи судом першої інстанції під час ухвалення рішення, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси та Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, а також про встановлення способу та порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

С.О. Погорєлова