н/п 2/490/1050/2021 Справа № 490/7257/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
10 лютого 2022 року Центральний районний суд м.Миколаїв в складі:
головуючого судді Гуденко О.А.,
при секретарі Волошиній Я.І.,
розглянувшиу відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою,-
28 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив виділити в натурі 1/4 частку із житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача.
В обґрунтування позову зазначається, що позивач є власником 1/4 часток житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до договору купівлі-продажу від 25.11.1976 року , зареєстрованого в реєстрі за №6-8242 та виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської Державної нотаріальної контори Гетія Г.П., зареєстрованого в БТІ 07.12.1976 р. за реєстровим № 122. Співвласниками вищевказаного будинку є ОСОБА_2 , якій належить 52/100 часток вказаного домоволодіння та ОСОБА_3 , якому належить 23/100 часток вказаного домолодіння. Земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 площею - 968,51 кв.м. та за зазначеною адресою знаходиться у постійному користуванні. Наразі у сторін постало питання щодо оформлення окремих адрес та визначення порядку користування земельною ділянкою, у зв"язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.
28.10.2020 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.
Ухвалою суду від 29.10.2020 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.02.2021 року.
Ухвалою суду від 01.04.2021 р. за клопотанням представника позивача - адвокатки Труби К.Б. призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу.
25.06.2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта земельно-технічної експертизи .
Протокольною ухвалою суду від 17.11.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
29.11.2021 року на адресу суду надійшов уточнений висновок експерта земельно-технічної експертизи .
Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, просить суд позов задовольнити, з урахуванням висновку експерта, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з"явились, про дату час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог .
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/4 житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 1976 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6-8242 та виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської Державної нотаріальної контори Гетія Г.П., зареєстрованого в БТІ 07.12.1976 р. за реєстровим № 122.
Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 належить 52/100 житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, ОСОБА_3 належить 23/100 житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами.
Згідно схематичному плану технічного паспорту КПММ БТІ вищезазначений житловий будинок в АДРЕСА_1 та господарські і побутові споруди при ньому зведені на земельній ділянці, площею 966,00 кв.м.
Згідно звіту про оцінку майна № VS-200922-01 вбачається, що ринкова (оціночна) вартість об"єкту оцінки 1/4 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - власником якого є ОСОБА_1 (1/4), становить - 115 870 грн.
Також, судом встановлено, що приватизація даної земельної ділянки не відбувалася, розміри земельної ділянки, яка перебуває в користуванні сторін, визначені схематичним планом технічного паспорту, ці розміри визнаються сторонами по справі.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Змістом пунктів 2.2, 2.7 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, встановлено проведення поділу на самостійні об`єкти нерухомого майна відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси і вирішення спорів щодо поділу об`єктів нерухомого майна в судовому порядку.
Отже, можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим і нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин.
При цьому виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такого права у встановлених законом випадках.
Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності, за всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.
Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Як роз`яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Однак, в ч.1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч.1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і, за жодних правових підстав, не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.
У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.
Так, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.
Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Як вбачається зі змісту технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири, що звичайно повинно бути з`ясовано шляхом призначення відповідної будівельно-технічної експертизи, оскільки такі обставини потребують спеціальних знань у даній галузі.
Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Згідно п.8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Відповідно до уточненого висновку судової земельно-технічної експертизи №125-032 від 23.06.2021 року по матеріалам цивільної справи №490/7257/20 провести виділ 1/4 частки житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по АДРЕСА_1 - технічно можливо. Таким чином, експертом розглядаєтьсяможливий поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 з відхиленням від ідеальних часток згідно вимог СНІП 2.08.01-09 "Житлові будівлі", затверджених Рішенням Держбуду СРСР № 78 від 16.05.89. Відповідно до варіанту 1: по приближеної ідеальної частки, згідно порядку користування, що склався, у користування співвласника ОСОБА_1 пропонується виділити :
квартира АДРЕСА_2 : І - тамбур пл.1,30 кв.м.
6-2 - кухня пл.7,8 кв.м.
6-3 - житлова пл.10,20 кв.м.
6-4 - житлова пл.12,60 кв.м.
6-5 - житлова пл.8,50 кв.м.
Разом по квартирі АДРЕСА_2 : пл. - 40,4 кв.м. - інв.варт. - 8 985 грн.
Надвірні узаконені господарські будови:
літ."Н" - душ - 1978 р. - пл.2,3 кв.м. - 55 грн.
літ."Ж" - вбиральна - 1959 р. пл.1,0 кв.м. - 191 грн.
літ."У" - літня кухня - 1987 р. - пл.9,7 кв.м. - 2 618 грн.
літ."у" - тамбур - 1987 р. - пл.2,3 кв.м. - 558 грн.
літ."Я" - навіс - 1987 р. - пл.7,0 кв.м. - 204 грн.
літ."Ф" - сарай - 1993 р. - пл.21,7 кв.м. - 2 747 грн.
1/4 частка №1, 2, 3, 5 - огорожа - 395 грн.
1/4 частка №І, № ІІ - замощення - 236 грн.
Для першого варіанту: по приближеному до ідеальних часток співвласника, згідно порядку користування, що склався сума грошової компенсації за розбіжність від ідеальної частки в більший бік, експертом не розраховується, так як збільшення реальної частки співвласника ОСОБА_1 виникло в результаті узаконення на даний час самовільно-побудованих надвірних господарських будівель, а саме: літ.У, у" - літня кухня з тамбуром, літ."Н" - душ, літ."Ф" - сарай, літ."Я" - навіс.
Фактична загальга площа земельної ділянкив домоволодінні АДРЕСА_1 , складає - 968,30 кв.м., що не відповідає площі - 966,0 кв.м., вказаною в Рішенні міськвиконкому № 2001 від 26.10.1954 р. Розбіжність в більший бік складає - 2,3 кв.м.
Земельна ділянка загального користування між всіма співвласниками - 38,82 кв.м.
Земельна дліянка загального користування між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - 26,68 кв.м. по 1/2 частині - по 13,34 кв.м.
Фактично співвласники користуються земельними ділянками в домоволодінні на момент дослідження:
- ОСОБА_1 - 210,12 кв.м., що на 50,7 кв.м. менше від ідеальної долі - 260,82 кв.м.
- ОСОБА_3 - 270,33 кв.м., що на 48,15 кв.м. більше від ідеальної частки - 222,18 кв.м.
- ОСОБА_2 - 485,55 кв.м., що на 2,55 кв.м. більше від ідеальної частки - 483,0 кв.м.
Лінія розділової межі для даного варіанту порядку користування земельною ділянкою на час дослідження проходить:
- від лівої бокової межі вправо вздовж фасадної межі довжиною - 6,91 м.
- поворот вверх до правого кута житлового будинку літ."Б-1" - 11,25 м.
- поворот вправо по внутрішній роділовій межі під городом довжиною - 2,21 м.
- поворот вверх до задньої торцевої межі довжиною - 42,95 м.
- поворот вліво вздовж задньої торцевої межі довжиною - 8,72 м.
Відповідно до варіанту 2: по ідеальних частках співвласників - розробити варіант не надається можливості, оскільки частина земельної ділянки в користуванні співвласника ОСОБА_3 забудована узаконеними будівлями та спорудами, а також співвласник ОСОБА_1 не претендує на виділ йому частини земельної ділянки, яка не достає.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За такого, суд приходить до висновку, що можливо провести виділ в натурі частки домоволодіння по першому варіанту висновку судової експертизи, як такому, що не суперечить діючим будівельним, протипожежним і санітарним нормам та правилам. При оцінці варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, суд виходить, насамперед, з ідеальних часток співвласників у даному домоволодінні, а також враховує фактичний порядок користування ділянкою, який склався між сторонами.
З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 258-265, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити.
Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 1/4 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою в АДРЕСА_1 , яка сладається з квартира АДРЕСА_2 : І - тамбур площею 1,30 кв.м, приміщення 6-2 - кухня площею7,8 кв.м., приміщення 6-3-житлова площею 10,20 кв.м., приміщення 6-4 - житлова площею 12,60 кв.м., приміщення 6-5 - житлова площею 8,50 кв.м., загальною площею 40,4 кв.м.; а також надвірні господарські будови: літ."Н" - душ , літ."Ж" - вбиральна , літ."У" - літня кухня , літ."у" - тамбур, літ."Я" - навіс, літ."Ф" - сарай , 1/4 частка №1, 2, 3, 5 - огорожа , 1/4 частка №І, № ІІ - замощення .
Виділити у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 260,82 кв.м. в домоволодінні АДРЕСА_1 , залишити у загальному користуванні між всіма співвласниками земельну ділянку, площею 38,82 кв.м., з якої земельна дліянка загального користування між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 становить 26,68 кв.м.
Лінія розділової межі для даного варіанту порядку користування земельною ділянкою на час дослідження проходить:
- від лівої бокової межі вправо вздовж фасадної межі довжиною - 6,91 м.
- поворот вверх до правого кута житлового будинку літ."Б-1" - 11,25 м.
- поворот вправо по внутрішній роділовій межі під городом довжиною - 2,21 м.
- поворот вверх до задньої торцевої межі довжиною - 42,95 м.
- поворот вліво вздовж задньої торцевої межі довжиною - 8,72 м.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО