ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1971/22 Справа № 205/6443/20 Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що на підтвердження понесених витрат позивачем надано належні докази, тому в порядку ст.137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив додаткове рішення суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом не було досліджено питання наявності доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, відсутні розрахунки таких витрат, інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У травні 2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо судових витрат та стягнути із відповідача судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 19 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з матір`ю - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . При ухваленні рішення суду розподіл судових витрат не був вирішений у повному обсязі.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду було надано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 3585 від 25 січня 2018 року, договір про надання правничої (правової) допомоги № 34 від 29 червня 2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт виконаних робіт № 1 по договору № 34 про надання правової допомоги від 29 червня 2020 року, копії квитанцій до прибуткового касового ордеру, згідно з якими позивачем було сплачено витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 19 000 грн.

Враховуючи, що позивачем надано належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000 грн., суд першої інстанції правомірно постановив додаткове рішення про стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що документи, які подані для визначення розміру цих витрат, не містять документального підтвердження понесених витрат адвоката, що були необхідні для надання правничої допомоги, в них відсутні розрахунки витрат, є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не встановлено чітких критеріїв для документів, що подаються для підтвердження витрат на правничу допомогу. Судом першої інстанції при визначенні суми понесених витрат, враховувались всі послуги, надані адвокатом, згідно із актом прийому-передач. Надання таких послуг було передбачено договором № 34 від 29 червня 2020 року про надання правої допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом Гусаковой О.Б.

Згідно положень ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами .

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідач до суду із заявою про зменшення розміру витрат не звертався.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому додаткове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова