Справа № 201/262/21
Провадження № 2-др/201/9/2022
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 201/262/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 01 вересня 2000 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 481, розірвано. Прізвище ОСОБА_1 змінено на дошлюбне: « ОСОБА_4 ». Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 454,00 грн., сплаченого при подачі позову відповідно до квитанції №111 від 06.01.2021р. у сумі 908,00 грн. на рахунок UA0004629 отримувача коштів УК у Собор. р. м. Дніпра / Собор. р / 22030101, код отримувача 37988155, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 454,00 грн.

21 січня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявниця просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 », оскільки прізвище « ОСОБА_4 » не є її дівочим прізвищем, а є прізвищем її матері.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 вказує, що прізвище « ОСОБА_4 » не є її дівочим прізвищем та просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

В своїй позовній заяві позивачка просила суд змінити її прізвище на « ОСОБА_4 », тоді як видно із дублікату свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06 січня 2021 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дошлюбне прізвище позивачки є « ОСОБА_6 » (а.с. 8).

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року виправлено описку у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, наступним чином, у тексті рішення суду вважати вірним дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_6 », замість невірно вказаного « ОСОБА_4 ».

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК (діючого на той час). У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов`язаний або має право його допустити.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином статтею 270 ЦПК України, вирішено вичерпний перелік підстав для ухвалення судом додаткового рішення.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (діючого на той час); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 розглянуті у повному обсязі і щодо них судом ухвалене рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись постановами Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»; статтями 258 - 261, 270, 353, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 201/262/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова