Провадження № 2/161/135/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - Пахолюка А.М.,

при секретарі - Турук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший Український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовну заяву, мотивує тим, що 15.09.2011 року між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено кредитний договір №0967 згідно умов якого отримав позику в розмірі 23 000 грн. на споживчі цілі, зі строком погашення до 15.09.2012 року.

Вказує, що у зв`язку з сімейними обставинами та скрутним майновим становищем він не зміг в повній мірі виконати своє зобов`язання за кредитним договором у строк встановлений договором.

Зазначає, що 22.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №1605, яким запропоновано стягнути з нього на користь відповідача заборгованість в розмірі 53 382, 24 грн.

Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису.

Крім того, посилається на те, що відповідачем пропущено строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором минуло більше трьох років.

На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис №1605 від 22.03.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 53 382, 24 грн., згідно кредитного договору №0967 від 15.09.2011 року.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду 18 січня 2022 року витребувано в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. належним чином завірені матеріали, які стали підставою для вчинення виконавчого напису.

Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без їх участі не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 22.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №1605, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк», який є правонаступником АТ «Ренесанс Капітал» заборгованості в розмірі 53 382, 24 грн., згідно кредитного договору №0967 від 15.09.2011 року (а.с. 6)

Як вбачається з відповіді приватного виконавця Павелків Т.Л. на примусовому виконання приватного виконавця перебувало виконавче провадження №57934600 з примусового виконання виконавчого напису №1605 від 22.03.2018 року. Однак, керуючись вимогам п. 9 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №57934600 (а.с.5).

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.

Разом з тим, судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17.

Таким чином, для вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачу необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір №0967 від 15.09.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Ренесанс Капітал» не є нотаріально посвідченим (а.с. 17).

Жодних доказів на підтвердження чи спростування вказаного факту не було подано відповідачем.

Крім того, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не погоджується з сумою заборгованості, яка виникла за неналежне виконання умов кредитного договору, при цьому, відповідачами взагалі не надано розрахунок заборгованості, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що викликає сумнів у підставності суми у ньому зазначеної.

Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Харою Н.С. виконавчого напису у боржника ОСОБА_1 не була підтверджена належними доказами наявність безспірної заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення .

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22 березня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1605, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості 53 382, 24 грн., згідно кредитного договору №0967 від 15.09.2011 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасника справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ - 14282829, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4 ;

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк