Єдиний унікальний номер 219/1771/21
Номер провадження 22-ц/804/592/22
Єдиний унікальний номер 219/1771/21 Головуючий у 1 інстанції Шевченко Л.В.
Номер провадження 22-ц/804/592/22 Суддя доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу 219/1771/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою Державного підприємства «Артемсіль» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2021 року, ухвалене у складі ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.10.2019 року вона була прийнята на роботу до державного підприємства «Артемсіль» на посаду провідного економіста із збуту управління зі збуту та маркетингової політики відділу зі збуту та маркетингу на підставі наказу № 46 від 30.09.2019 р. Наказом №377к від 01.10.2019 р. переведена на посаду головного бухгалтера управління тимчасово з 02.10.2019 р.

13.01.2020 р. переведена заступником головного бухгалтера бухгалтерії управління на підставі наказу № 5 від 13.01.2020 р. Наказом № 8 від 25.01.2021 р. звільнена у зв`язку із скороченням штату або чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Отже даний наказ виданий з порушенням чинного трудового законодавства. У ньому вказано відразу дві самостійні причини звільнення, а саме скорочення штату або чисельності працівників, що не відповідає вимогам закону, такий же запис здійснений у її трудовій книжці, що суперечить п.2.29 чинної Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 р. із змінами. Даний запис свідчить про те, що на підприємстві не було видано наказ про скорочення чисельності чи скорочення штату працівників, в якому було б конкретно вказано, за якою саме підставою її повинні були звільнити. Підставою для її звільнення у наказі №8 від 25.01.2021 р. міститься посилання на наказ №383 к від 27.10.2020 року. Однак у названому наказі відсутнє посилання на скорочення штату на підприємстві або чисельності працівників.

27.10.2020 р. на підприємстві відповідача був виданий наказ № 383 к «Про затвердження структури підприємства та пов`язаних з цим заходів» за підписом в.о. директора ДП «Артемсіль» ОСОБА_3 , який став у подальшому підставою для її звільнення, який передбачав скасування попередніх наказів щодо структури підприємства, та зазначено про масове «скасування» деяких відділів та посад, а також утворення нової структури та нових структурних підрозділів і посад. Згідно п.7 наказу було передбачено створення комісії по переведенню працівників та «скороченню на нові посади», яка повинна була стати згідно п. 9 цього наказу до роботи у термін до 29 жовтня 2020 р.

При цьому фактично вже 27 жовтня 2020 р. були відсторонені від виконання своїх функціональних обов`язків ті працівники, яких відповідач в особі в.о. директора ДП «Артемсіль» Луценко В.І. на свій розсуд вже визначила у якості тих, хто підлягає скороченню та звільненню. За усним розпорядженням ОСОБА_3 її було зобов`язано звільнити свій робочий кабінет, передати усі справи іншому працівникові. Фактично її без законних на те підстав і позбавили робочого місця, і відсторонили від виконання обов`язків головного бухгалтера.

Усвідомлюючи незаконний характер таких дій, відповідач, створив комісію, яка фактично виконувала лише формальну функцію, дія якої зводилась до пропонування інших вакантних посад, які заздалегідь для позивачки були неприйнятними. Крім того, з цією ж метою відповідач навіть видав новий наказ № 437к від 23.11.2020 р. про перенесення майже на місяць строків персонального повідомлення про скорочення та звільнення. Крім того, має місце мовчазна підтримка незаконних дій відповідача з боку керівника профспілки ППО ДП «Артемсіль».

27 жовтня 2020 року, тобто в день видання Наказу № 383к їй було вручене персональне попередження, в якому вказувалось, що відповідно до наказу № 383к від 27 жовтня 2020 року в ДП «Артемсіль» здійснюється скорочення штату працівників через зміну структури підприємства. Посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню. Після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального попередження вона підлягає звільненню з роботи по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Це персональне попередження за особистим підписом ОСОБА_3 їй було вручене 27 жовтня 2020 року. Крім того, 28 жовтня 2020 року їй знов було вручене персональне попередження, але без підпису ОСОБА_3 .

На підприємстві відповідача станом на 27 жовтня 2020 року згідно штатного розпису у наявності було три рівнозначних посади заступника головного бухгалтера апарату управління. Виникає питання, з яких міркувань вже 27 жовтня 2020 року відповідач вирішив скоротити саме її. Інших двох осіб, які обіймали аналогічну з нею посаду, персонально не було попереджено про скорочення. Станом на 27 жовтня 2020 року вакантною була посада бухгалтера матеріального відділу бухгалтерії управління. Відповідач у порушення вимог трудового законодавства їй вказану посаду не запропонував, а прийняв на роботу на цю посаду іншу особу, яка не була членом трудового колективу.

Крім того, згідно розділу 6 Наказу №383к від 27.10.2020 року відділ збуту (маркетингу) доповнено наступними посадами: провідний економіст із збуту - 1 штатна одиниця з окладом 13606 грн. та економіст зі збуту І категорії - 1 штатна одиниця з окладом 12 805 грн. Вказані посади їй також не були запропоновані, тоді як з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, вона цілком могла б обіймати одну з цих посад.

Відповідачем були запропоновані вакантні посади ДП «Артемсіль» станом на 23.11.2020 р., 02.12.2020 р., 08.12.2020 р., 22.12.2020р. та 25.01.2021 р., але вони заздалегідь не могли бути прийнятні для неї, оскільки вона має освіту економіста, а також великий досвід роботи в цьому напрямку. Отже, її освіта та її досвід не відповідають запропонованим відповідачем посадам.

В результаті посягання відповідача на її трудові права та інтереси, шляхом незаконного звільнення, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях через вимушені зміни у житті, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) ДП «Артемсіль» №8 від 25 січня 2021 року про припинення трудового договору і звільнення її, ОСОБА_1 з причини скорочення штату або чисельності працівників на підставі ст.40 п.1 КЗпП України та поновити її на роботі на посаді заступника головного бухгалтера бухгалтерії управління ДП «Артемсіль» з 26.01.2021 року. Стягнути з ДП «Артемсіль» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.01.2021 р. до дня поновлення на роботі, за рішенням суду без урахування суми податків, страхових та інших обов`язкових платежів; стягнути з ДП «Артемсіль» на її користь моральну (немайнову) шкоду у розмірі 20 000грн.; покласти на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ДП «Артемсіль», третя особа: в.о. директора ДП «Артемсіль» Луценко В.І., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Артемсіль» № 8 від 25.01.2021 «Про припинення трудового договору», яким ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України звільнено у зв`язку зі скороченням штату або чисельності працівників. Поновлено з 26.01.2021 ОСОБА_1 на посаді заступника головного бухгалтера бухгалтерії управління Державного підприємства «Артемсіль». Стягнуто з ДП «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 224 497 грн.71коп. Зобов`язано ДП «Артемсіль» при виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 224 497,71 грн. утримати з цієї суми податки, збори та інші обов`язкові платежі. Стягнуто з ДП «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ДП «Артемсіль» подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що ним була дотримана процедура скорочення штату. Так, позивачу вчасно, за 2 місяці, було вручено попередження про скорочення штату, однак вона відмовилась від запропонованих посад під особистий підпис та не виявила бажання перевестись на іншу посаду.

У відповідача дійсно мали зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності або штату працівників, що було досліджено судом першої інстанції. Відповідно до чинного законодавства суд не може аналізувати причини звільнення чи доцільність скорочення штату. ДП «Артемсіль» було виконано вимоги ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 49-4, 43 КЗпП України та направлено на адресу профспілки листи-повідомлення від 27.10.2021 року №3859, від 28.10.2020 року №27/11-01-156, якими попереджено профспілковий орган про майбутнє скорочення та запропоновано провести усі необхідні консультації. Цього ж дня відповідач ознайомив позивача з наказом №383к від 27.10.2020 року та помилково видав персональне попередження про скорочення штату. у подальшому у зв`язку з листом профспілки був виданий наказ №437к від 23.11.2020 року, яким внесено зміни до наказу №383к від 27.10.2020 року, що стосувалися лише початку роботи комісії зі скорочення. Саме 23.11.2020 року на підприємстві почалася процедура скорочення чисельності і штату працівників. Підстави звільнення не змінилися, винесення повторного наказу не вимагалося, порушень трудових прав позивача не настало. Крім того, зазначає, що роботодавець не зобов`язаний пропонувати працівникові, що звільняється, всі вакантні робочі місця. Добір працівників є правом роботодавця, та одного небажання працівника зайняти запропоновану посаду для подання до власника вимоги про надання іншої роботи недостатньо. Власник вправі (а не зобов`язаний) при проведенні звільнення роботи перестановку працівників в межах однорідних професій та посад і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Суд не врахував, що посади заступника головного бухгалтеру, наявні на дату скорочення, не є рівнозначними, оскільки різняться за функціональними обов`язками. Твердження суду, що позивач разом зі своєю основною роботою погодилась ще виконувати обов`язки за іншою посадою, за що у зв`язку з суміщенням проводяться доплати за суміщення професій не відповідає дійсності. Так, ОСОБА_1 у жовтні 2020 року працювала на посаді в.о. головного бухгалтера без будь-яких суміщень та доплат. Лише з 29.10.2020 року ОСОБА_1 на підставі власноруч написаної заяви повернулась на постійне місце заступника головного бухгалтера, яка підлягала скороченню. Крім того, позивач не могла претендувати на посаду бухгалтера 2 категорії й 10.11.2020 року, бо на цій посаді залишився працювати на постійній основі працівник який до цього займав її тимчасово, та крім того, згідно довідки від 18.11.2021 року № 170 ОСОБА_1 10.11.2020 року знаходилася на лікарняному. Щодо того, що відповідач у порушення вимог трудового законодавства не запропонував позивачу посаду головного бухгалтера, а прийняв на роботу на цю посаду іншу особу, яка не була членом трудового колективу, а саме ОСОБА_4 , яка перебувала на пенсії, то відповідач зазначає, що ОСОБА_4 як 29.10.2020 року так і 10.11.2020 року була членом трудового колективу. Крім того, відповідно до п.11.2.8. Статуту ДП «Артемсіль» погодження кандидатури на посаду головного бухгалтера здійснюється Уповноваженим органом управління, тобто Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, що й було здійснено відносно ОСОБА_4 , яка була призначена головним бухгалтером 10.11.2020 року. Також, у своєму рішенні, Артемівський міськрайонний суд Донецької області, не врахував, що відповідачем, з усіх питань які виникали під час розгляду справи та на які безпосередньо вказував позивач, відносно позиції відповідача щодо неможливості виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків відповідно до її освіти, кваліфікації, досвіду тощо, надавалися посадові інструкції, а саме, провідного економіста із збуту, економіста із збуту 1 категорії та інші, які визначають недостатню кваліфікацію ОСОБА_1 . Тобто, ДП «Артемсіль» належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо не запропонував їй наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник не може виконувати відповідно до його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Щодо стягнення моральної шкоди відповідач зазначив, що позивачем жодним чином не доведено наявність шкоди, протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення. В обгрунтування зазначила, що судом першої інстанції достеменно було встановлено, що відповідач порушив процедуру проведення скорочення не запропонувавши їй вільні посади у період з 27.10.2020 року по 25.01.2021 року, а саме посаду головного бухгалтера та посаду бухгалтера 2 категорії матеріального відділу, а також посади провідного економіста із збуту та економіста зі збуту I категорії. Посади економістів було доповнено згідно з наказом №383 к від 27.10.2020 року до відділу збуту (маркетингу). Відповідач, намагаючись виправдатись перед судом та придати вигляд законності своїм діям, надав суду посадові інструкції на вказані посади 25.26-2020 та 25.27-2020 від 27.10.2020 р. нібито затвердженні 27.10.2020 р. та акцентує увагу на цих інструкціях з посиланням на те, що позивачу ці посади не були запропоновані, оскільки позивач не відповідала всім критеріям вказаним у інструкціях. Однак ці Інструкції затверджені з порушенням вимог внутрішнього стандарту підприємства про візування посадових інструкцій. На підтвердженні правомірності своїх дій відповідач мав би надати суду протоколи засідання комісії зі скорочення, у яких мали би бути зазначені перелік посад, кількість та категорії працівників, які будуть виключені із штатного розпису, однак таких протоколів надано не було. Звертає увагу, що працювала у ДП «Артемсіль» з 01.10.2019 р. спочатку на посаді економіста зі збуту, а потім на посаді заступника головного бухгалтера з 13.01.2020 р. Твердження відповідача у апеляційній скарзі, що на час виконання обов`язків головного бухгалтера, посада заступника головного бухгалтера була вакантна є хибною та безпідставною, тому що позивач виконувала обов`язки двох ділянок бухгалтерії одночасно. А той факт, що дійсно не було здійснено доплат за сумісництво згідно ст. 105 КЗпП України, є доказом лише грубої помилки відповідача за невиконання даної норми

Наказом №383к від 27.10.2020 року була затверджена нова структура підприємства, та скасовані відділи та посади по управлінню в тому числі, бухгалтерія: заступник головного бухгалтера - 1 штатна одиниця з окладом 19415 грн. До судової справи відповідач надав копію штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців службовців виробничої одиниці Управління ДП «Артемсіль» від 01.09.2020 р., де чітко визначено три рівнозначних посад згідно кваліфікації професій, посада заступник головного бухгалтера (напис в дужках не є назвою посади). Посади у штатному розписі від 01.09.2020 року мають одне найменування посади у кількості 3-х штатних одиниць, отже вони однакові без уточнень та мають однакові посадові оклади 19415 грн. Відповідач жодним документом не довів законну правомірність вибору скорочення саме кандидатури позивача.

Відповідач стверджує, що посада заступника головного бухгалтера бухгалтерії управління ДП «Артемсіль» була єдиною на підприємстві (не є тотожною, однаковою), а тому до неї не має бути застосовано положень статті 42 КЗпП України.

Однак така позиція відповідача є хибною, оскільки наказами № 383 к від 27.10.2020 p., №477 від 23.11.2020p не визначено яка ж саме посада заступника головного бухгалтера бухгалтерії управління мала б бути скасована. Відповідачем не надано жодних доказів встановлення переважного права на залишення на роботі особи, яка займала іншу посаду заступника головного бухгалтера «Управління». Починаючи з 27.10.2020 p. по 29.10.2020 p., а також до 23.11.2020р. позивачу не були запропоновані посади в новостворених підрозділах та новостворені посади. Надані копії внутрішніх переміщень свідчать про наявність посад, які відповідач міг би запропонувати згідно кваліфікації позивача навіть при зниженні посадового окладу. Повідомивши позивача 27.10.2020 р. та повторно 28.10.2020 р. про скорочення чисельності або штату працівників, відповідач висловив намір в подальшому, в разі відмови від переводу та продовження роботи в нових умовах, припинити трудовий договір. Повідомлення про звільнення позивача було надано 27.10.2020 року, потім надано 28.10.2020 року, потім попередження про звільнення було перенесено з 23.11.2020 року (оскільки звільнення не було узгоджене з профспілкою), а за цей період (місяць), у підрозділах підприємства були внутрішні переведення, і на час звільнення позивача вакантних посад в бухгалтерії управляння вже не було. Заяву про переміщення на постійну посаду заступника головного бухгалтера було написано під моральним тиском зі сторони адміністрації, що призвело до психоемоційних переживань та страждань, а внаслідок втрати роботи призвела до перегляду фінансової спроможності сім`ї. Тому вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є правомірною.

Представник відповідача адвокат Сорока Ігор Володимирович в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвоката Мазурика Вікторія Володимирівна в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивачі в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_5 з 01 жовтня 2019 року до 25 січня 2021 року працювала у ДП «Артемсіль» та на час звільнення обіймала посаду заступника головного бухгалтера бухгалтерії управління (том 1, а.с.21-25). 01.10.2019 року прийнята провідним економістом із збуту управління зі збуту та маркетингової політики відділу зі збуту та маркетингу; 02.10.2019 року переведена на посаду головного бухгалтера управління тимчасово; 13.01.2020 року переведена заступником головного бухгалтера бухгалтерії управління.

Як вбачається з диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 , виданого 27.06.2000 року, ОСОБА_6 закінчила Артемівський технікум залізничного транспорту за спеціальність бухгалтерський облік. Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 26.06.2000 року ОСОБА_6 присвоєно кваліфікацію бухгалтер (том, а.с.26). Згідно з дипломом спеціаліста серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 закінчила у 2002 році Українську державну академію залізничного транспорту і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Облік і аудит» та здобула кваліфікацію економіста (том, а.с.27). Також, у позивача наявні сертифікат № К061723, виданий Аудиторською фірмою «Ніка-аудит», відповідно до якого ОСОБА_1 прослухала курс лекцій з програми АССА DipIFR(rus), у кількості 80 академічних годин (березень-травень 2017 р) (том 1, а.с.28). 07.06.2019 року ДНЗ «Донецький центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» ОСОБА_1 видане посвідчення про підвищення кваліфікації на курсах цільового призначення № 03-11/751, в тому, що вона навчалася з 27.05.2019 р. по 07.06.2019 р. за напрямком: «Основи підприємницької діяльності».

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 18.10.2003 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, 18.10.2003 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.30). ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_10 , батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою, виданою 24.02.2021 року головою правління ОСББ «Горбатова, 81», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована разом з сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Записи №№ 9, 10, 15, 17, 18 у трудовій книжці свідчать про роботу на посадах бухгалтера 1 категорії, головного бухгалтера, економіста.

Згідно з наказом № 5 від 13.01.2020 року, ОСОБА_1 переведено заступником головного бухгалтера бухгалтерії управління на постійну посаду (том 1, а.с.35).

Наказом в.о. директора ДП «Артемсіль» Меткого В.В. № 9 к від 13.01.2020 року, на ОСОБА_1 , заступника головного бухгалтера управління, покладено виконання обов`язків в.о. головного бухгалтера ДП «Артемсіль» з 14.01.2020 року по 13.02.2020 року.

Наказом № 365к від 08.10.2020 року на заступника головного бухгалтера управління ОСОБА_1 покладено обов`язки в.о. головного бухгалтера ДП «Артемсіль» на час відсутності працівника на період з 20.10.2020 року по 19.11.2020 року.

Наказом в.о. директора ДП «Артемсіль» № 387к від 28.10.2020 р., у зв`язку із закінченням терміну тимчасових робіт, відповідно до ст.32 КЗпП України, в.о. головного бухгалтера ОСОБА_1 переведено на постійне місце роботи - заступником головного бухгалтера бухгалтерії з 29.10.2020 року.

За службовою запискою в.о. бухгалтера ОСОБА_1 , штатним розписом, затвердженим 01.11.2020 року в.о. директора ДП «Артемсіль» Луценко В., було введено посаду заступника головного бухгалтера.

Відповідно до наказу № 383 від 27.10.2020 року «Про затвердження структури підприємства та пов`язаних з цим заходів», у зв`язку з затвердженням нової структури підприємства, яка була погоджена Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 23 жовтня 2020 року, зменшенню обсягу виробництва продукції та виникненню інших несприятливих кризових фінансово-економічних факторів та явищ, з метою вдосконалення організаційної структури підприємства, закріплення сформованих відносин підлеглості і взаємозв`язків між структурними підрозділами, затверджена нова структура ДП «Артемсіль». Відповідно до затвердженої структури скасовані деякі відділи та посади по управлінню ДП «Артемісль», в тому числі 1 штатна одиниця заступника головного бухгалтера з окладом 19415 грн., яку саме займала ОСОБА_1 в бухгалтерії (том 1 а.с.40-52). Згідно п.9 наказу у разі відмови працівників від переводу та продовження роботи в нових умовах трудовий договір припиняється згідно п.6 статті 36 КЗпП України або на підставі п.1 ст 40 КЗпП України, там де відбувається скорочення штатної одиниці. Також, згідно з Наказом № 383 від 27.10.2020 року утворена комісія з переведення, та в разі необхідності скорочення працівників, всклад якої входили: ОСОБА_11 голова комісії, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 члени комісії, ОСОБА_15 співголова комісії. Утвореній комісії стати до роботи у термін до 29 жовтня 2020 року (п.8 наказу). Начальнику ВК ОСОБА_13 повідомити працівників під розпис про їх звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату і запропонувати їм всі наявні на підприємстві вакантні посади (роботу) не пізніше ніж за 2 місяці від запланованої дати скорочення, згідно ст.492 КЗпП України. У разі відсутності працівників, вказаних в п.1.1, на роботі з поважних причин поновити роботу комісії по виходу їх на роботу (п.10.2). З наказом в.о. директора ДП «Артемсіль» від 27.10.2020 року № 383к, ОСОБА_1 була ознайомлена 28.10.2020 під особистий підпис.

На виконання вимог, передбачених ст. 49-4 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ДП «Артемсіль» направило на адресу профспілки листи-повідомлення від 27.10.2020 року № 3859 та від 28.10.2020 року № 27/11-01-156, якими було попереджено профспілковий орган про майбутнє скорочення, в тому числі в бухгалтерії Управління посади заступника головного бухгалтера 1 штатна одиниця з окладом 19415 грн., та запропоновано провести необхідні консультації стосовно зазначеної події.

Листом № 96 від 17.11.2020 року голови ППО ДП «Артемсіль» Попова А.П., в.о. директора ДП «Артемсіль» Луценко В.І. було надано відповідь про те, що з метою суворого дотримання законодавства під час процедури скорочення чисельності або штату працівників, враховуючи листи повідомлення № 27/11-01-156 від 28.10.2020 р. та № 3859 від 27.10.2020 року в порядку статті 494 КЗпП України, не заперечує проти проведення майбутнього скорочення штату працівників за умовою внесення змін до Наказу № 383к від 27.10.2020 року, та встановлення початку роботи комісії з 23.11.2020 року, про що видати відповідний наказ (том 1, а.с.115).

Наказом №437 к від 23.11.2020 року, у зв`язку з отриманням повідомлення профспілкового органу та звернення голови профспілки щодо подовження початку роботи комісії, з метою недопущення порушень процедури скорочення чисельності або штату працівників, вирішено: п.8 викласти в новій редакції: «Утвореній комісії стати до роботи у термін 23 листопада 2020 року». У зв`язку з тим, що строк початку роботи комісії встановлено з 23.11.2020 року раніше надані персональні попередження вважати недійсними. Начальнику відділу кадрів ОСОБА_13 на виконання п.10.2. Наказу № 383к від 27.10.2020 року «Про затвердження структури підприємства та пов`язаних з цим заходів» з дня початку роботи комісії повідомити працівників про їх звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату з вказівкою, що раніше надані персональні попередження є недійсними. Впродовж двомісячного терміну ознайомлювати та запропонувати працівникам, що підлягають скороченню, всі наявні на підприємстві вакансії.

Згідно з наказом №8 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 , заступника головного бухгалтера бухгалтерії звільнено з 25.01.2021 року; причина звільнення: скорочення штату або чисельності працівників з виплатою місячної допомоги, ст.40 ч.1 КЗпП України; підстава звільнення: наказ № 383к від 27.10.2020 року

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 була персональна попереджена про те, що здійснюється скорочення штату працівників через зміну структури підприємства та посада яку займає позивачка підлягає скороченню, при цьому, отримати зазначене попередження та відповідно від підпису про ознайомлення відмовилась. Згідно з актом, складеним 23.11.2020 року комісією у складі начальника відділу кадрів ОСОБА_13 , начальнику юридичного відділу Якушева Ю.В. та охоронця відділу економічної безпеки ОСОБА_16 , заступник головного бухгалтера ОСОБА_1 з персональним попередженням щодо скорочення посади ознайомилась (відповідно до наказу № 383к від 27 жовтня 2020 р.), але від підпису відмовилась (том 1, а.с. 110). Раніше надані персональні попередження було визнано недійсними (згідно наказу від 27.10.2020 року № 383к (зі змінами внесеними наказом від 23.11.2020 року № 437к)

23.11.2020 ОСОБА_1 вручене під особистий підпис повідомлення де запропоновано позивачу з`явитися на засідання комісії щодо скорочення та ознайомитись із запропонованим переліком вакансій, які наявні на підприємстві на поточний момент.

Згідно з протоколами засідання комісії щодо скорочення штату працівників управління ДП «Артемісль» через зміну структури підприємства, ОСОБА_1 неодноразово була запрошена на засідання комісії, а саме 23.11.2020 року, 02.12.2020 року, 08.12.2020 року, 22.12.2020 року, 25.01.2021 року, де їй були запропоновані наявні вакансії. Однак, ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовилася під особистий підпис.

Суд встановив, що штатний розпис керівників, професіоналів та службовців виробничої одиниці Управління ДП «Артемсіль» на 2020 рік, затверджений 01.09.2020 року в.о. директора ДП «Артемсіль» В.В. Феоктістовим, який було введено з 01.09.2020 року, передбачав на підприємстві ДП «Артемсіль» в бухгалтерії посаду головного бухгалтера - 1 одиниця, посаду заступника головного бухгалтера в кількості 3х одиниць з однаковим посадовим окладом у розмірі 19415 грн.

Штатним розписом керівників, професіоналів та службовців виробничої одиниці Управління ДП «Артемсіль» на 2020 рік, затвердженим 01.11.2020 року в. о. директора ДП «Артемсіль» В. Луценко та введеним в дію з 01.11.2020 року, на підприємстві ДП «Артемсіль» в бухгалтерії ВО «Управління» передбачена 1 посада головного бухгалтера та 2 посади заступника головного бухгалтера з посадовим окладом 19415 грн. (з приміткою: 1 посада з обліку собівартості, податкового обліку; 1 посада з бухгалтерського обліку та фінансової звітності).

Трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу № 8 від 25.01.2021 року, підстава звільнення наказ № 383 к від 27.10.2020.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних і допустимих доказів щодо надання пропозицій позивачу про усі наявні протягом строку попередження конкретні вакантні посади та про відмову від них позивача відповідач не надав, тобто позивача звільнено з роботи відповідно до наказу №383 к від 27.10.2020 року з порушенням статей 40, 49-2 КЗпП України, тому заявлені позивачем вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі (посаді) є обґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Тобто однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Аналогічні роз`яснення зазначені у правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній від 07 серпня 2019 року у справі №442/61/16 (провадження № 61-22437св18).

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно станом на 23 листопада 2020 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії по рудникам № 1,3; № 8, РСУ; ВАТЦ; Управління; Руднику № 4, Руднику № 7, всього 12 вакансій (том 1, а.с.120-123).

Відповідно до переліку вакансій станом на 02.12.2020 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3 - виробнича одиниця з затарювання солі: прибиральник виробничих приміщень 1 штатна одиниця, виробнича дільниця з помелу, переробки та навантаження солі складач поїздів 1 штатна одиниця. Рудник № 4, дільниця гірничих робіт: електрослюсар (слюсар) та з ремонту устаткування, 4р. (електрик) 1 штатна одиниця (том 1, а.с.130).

Відповідно до переліку вакансій станом на 08.12.2020 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3, виробнича одиниця з затарювання солі: прибиральник виробничих приміщень 1 штатна одиниця, виробнича дільниця з розфасування, та затарювання солі слюсар ремонтник 1 штатна одиниця. Рудник № 4, дільниця гірничих робіт: електрослюсар (слюсар) та з ремонту устаткування, 4р. (електрик) 1 штатна одиниця. Рудник № 7 дільниця гірничих робіт: електрослюсар (слюсар) та з ремонту устаткування, 4р. (електрик) 1 штатна одиниця. Дільниця з помелу, переробки та навантаження солі: прибиральник території 0,75 штатної одиниці. РБУ допоміжна дільниця: комірник -1 одиниця. ДАТЦ: машиніст автовишки та автогідропідіймач, 5 р. 1 штатна одиниця.

Відповідно до переліку вакансій станом на 22.12.2020 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3, дільниця гірничих робіт; виробнича дільниця з помелу, переробки та навантаження солі: відділення з помелу та переробки солі контролер харчової продукції; машиніст конвеєра, стовбуровий (підземний), зайнятий на поверхні шахти; грохотник; прибиральник виробничих приміщень. Служба з ремонту та налагоджування устаткування, відділення залізничного транспорту. Виробнича дільниця з розфасування та затарювання солі: служба з ремонту та налагоджування устаткування; відділення з розфасування солі. Будівельний цех: маляр. АПК: місця, заброньовані для прийняття інвалідів. Рудник № 4: дільниця гірничих робіт; ставбур; комбайнова виїмка солі; Електропідстанція: електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. Виробнича дільниця з помелу, переробки та навантаження солі: відділення з розфасування та затарювання солі. Рудник № 7 загальнорудничий персонал. Виробнича одиниця з помелу, переробки та навантаження солі; виробнича дільниця з розфасування та затарювання солі; будівельний цех; дільниця гірничих робіт; механічний цех поверхневого комплексу. Рудник № 8: Виробнича одиниця з помелу, переробки та навантаження солі; парокотельня; дільниця гірничих робіт; АПК; виробнича дільниця з розфасування та затарювання солі. РБУ: допоміжна дільниця: будівельна дільниця; АПК; ДАТЦ. Управління: спорткомплекс, ВЕБ охорона, господарський відділ, Центральна лабораторія, відділ постачання, склади.

Відповідно до переліку вакансій станом на 25.01.2021 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3, рудник № 4; рудник № 7; рудник № 8 РБУ, ДАТЦ, Управління, всього 126,9 вакансій, з них 47,65 тимчасові, 4,2- інвалідні.

Згідно з протоколами засідання комісії щодо скорочення штату працівників управління ДП «Артемісль» через зміну структури підприємства, ОСОБА_1 неодноразово була запрошена на засідання комісії, а саме 23.11.2020, 02.12.2020, 08.12.2020, 22.12.2020, 25.01.2021, де їй були запропоновані наявні вакансії. Однак, за відомостями, що складені за результатом роботи комісії, ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовилась під особистий підпис До вказаних протоколів додані списки запропонованих вакансій (на окремих аркушах) станом на вказані вище дати, а також на окремих аркушах - списки працівників, які підлягають скороченню, серед яких вказана ОСОБА_1 , як особа, яка відмовилась від запропонованих вакансій та наявний її підпис. Протоколи та списки не надані для ознайомлення позивачеві під підпис, тому неможливо встановити чи дійсно позивачеві пропонувались вказані у списках вакансії.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що наказом №383 к від 27.10.2020 були утворені нові відділи та утворені і доповнені посади, які, в силу освіти, наявної кваліфікації, досвіду роботи та спеціальних знань та умінь позивач могла зайняти (посади ) . Так, з наказів (розпоряджень) про переведення на іншу роботу, за період з 29.10.2020 року по 11.11.2020 переведено в ДП «Артемсіль» 11 осіб (том 2, а. с. 105-117). Згідно з довідкою № 10/09-17, виданою 26.04.2021 року начальником відділу ДП «Артемсіль» Ушаковою Ю., за період з 27.10.2020 року по 23.11.2020 року до відділу організації праці та заробітної плати, фінансового відділу та бухгалтерії прийом не здійснювався. Вакансії по зазначеним відділам з 27.10.2020 року по теперішній час відсутні (том 2, а с.16). Судом першої інстанції вірно встановлено, що з дати видання наказу № 383 к від 27.10.2020 і до 23.11.2020 (коли наказом № 437 від 23.11.2020 персональні попередження про звільнення визнані недійсними), позивачу не пропонувалася жодна вакантна посада.

Так, вбачається, що станом на 27 жовтня 2020 року вакантною була посада бухгалтера 2 категорії матеріального відділу бухгалтерії управління, яку обіймала ОСОБА_17 , і яку було переведено в цей день за її згодою на посаду економіста 2 категорії рудника № 4 ДП «Артемсіль». Дані щодо пропонування позивачу цієї посади відсутні.

Крім того, згідно розділу 6 Наказу №383к від 27.10.2020 року відділ збуту (маркетингу) доповнено наступними посадами: провідний економіст із збуту - 1 штатна одиниця з окладом 13606 грн. та економіст зі збуту І категорії - 1 штатна одиниця з окладом 12 805 грн. Вказані посади позивачці також не були запропоновані, тоді як з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, вона цілком могла б обіймати одну з цих посад, та згідно копії трудової книжки раніше вже займала посаду економіста у ДП «Артемсіль».

В свою чергу, відповідач, не заперечуючи, що у вказаний період позивачеві не пропонувалось вакантні посади, у апеляційній скарзі прямо заперечує свій обов`язок з пропонування працівнику, посада якого скорочується, усіх наявних вакансій. При цьому зазначає у тому числі про невідповідність ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам.

Однак апеляційний суд зазначає, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося з дотриманням законодавства про працю. Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно того, що позивачу були запропоновані усі можливі посади чи що позивач не відповідає певним кваліфікаційним вимогам та не має можливості виконувати зазначену вище роботу.

Тобто, відповідач вимоги, передбачені ст. 49-2 КЗпП України не виконав, оскільки не запропонував ОСОБА_1 роботу за відповідною професією чи спеціальністю, а доводи апеляційної скарги, що вивільнення працівника відбулося з дотриманням вимог ст..49-2 КЗпП України, не знайшли свого підтвердження з урахуванням встановлених обставин справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач створив умови для зайняття вказаних посад у новоствореному відділі та ухилився від здійснення пропозиції щодо переведення ОСОБА_1 на вакантні посади, з огляду на її високу кваліфікацію.

У Постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 824/3229/14а викладено висновок про те, що зміни в організації виробництва і праці не можуть бути підставою зловживань та незаконного звільнення працівників, а незначні розширення в діяльності відповідача не є змінами в організації виробництва та праці. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників, безумовно, є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 761/25605/17, провадження № 61 12187св19.

Апеляційний суд також не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неможливості застосування положень статті 42 КЗпП України у даному випадку, оскільки зі штатного розпису, який введено в дію 01.09.2020 року, вбачається наявність трьох рівнозначних посад заступника головного бухгалтера. Зі штатного розпису, введеного в дію з 01.11.2020 року, вбачається наявність посади заступника головного бухгалтера з приміткою «з обліку собівартості, податкового обліку» та посади заступника головного бухгалтера з приміткою «з бухгалтерського обліку та фінансової звітності». При цьому згідно наказу №383к від 27.10.2020 року скасовувалась одна посада заступника головного бухгалтера, тобто одна з трьох рівнозначних, що були наявні на той час. ОСОБА_1 постійно займала посаду саме заступника головного бухгалтера, однак відповідачем не доведено та жодним чином не обґрунтовано дотримання ст.42 КЗпП України при визначенні, що саме її посада була скасована.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України обґрунтовано виходив з того, що з боку відповідача має місце порушення трудових прав працівника, які призвели до моральних страждань та заподіяли моральну шкоду позивачу. Зокрема, визначаючі розмір відшкодування суд з урахуванням обставин справи та принципу розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ДП «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду та відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Апеляційний суд зазначає, що положення частини 1 ст. 237-1 КЗпП України пов`язують обов`язок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику саме з порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

При розгляді справи встановлено, що мало місце порушення законних прав працівника щодо належного звільнення, що само по собі вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та призвело до моральних страждань, тому відповідно до ст.237-1 КЗпП України, є підставою для відшкодування власником або уповноважений ним органом працівнику моральної шкоди. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. При визначенні суми відшкодування моральної шкоди суд виходив з принципів розумності і справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, та враховуючи ступінь порушення життєвих стосунків і характер додаткових зусиль для організації життя позивача, характер та тривалість моральних страждань позивача в зв`язку з незаконним звільненням.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для відшкодування відповідачу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Артемсіль» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв