Справа №489/8273/21
Провадження №2/489/902/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» про скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати наказ ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 24 листопада 2021 року № 579 «Про запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів». Мотивуючи свої вимоги тим, що він працює у відповідача на посаді токаря. ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» прийнято наказ від 24.11.2021 № 579 про запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, відповідно до якого, зокрема, працівників, які відмовлялися або ухилялися від проведення профілактичного щеплення проти Covid-19, крім тих, які мають протипоказання до проведення профілактичних щеплень проти Covid-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації, відсторонили від роботи на строк до усунення причин, що його зумовили. Вважає, що вказаний наказ порушує його права та інтереси на працю, фактично унеможливлює отримання ним заробітної плати як його єдиного джерела доходів, чим ставить його у скрутне матеріальне становище. Вказаний наказ носить ознаки дискримінації, а саме, через відсутність щеплення від гострої респіраторної хвороби Covid-19. Отже, ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» розділює працівників, надаючи перевагу одній категорії працівників над іншими, а саме вакциновані можуть працювати, а не вакциновані не можуть працювати та підлягають відстороненню від роботи без належних виплат. Відповідач та Держава приймаючи низку нормативних актів та запроваджуючи можливість відсторонення від роботи працівників через відсутність щеплення, яке не є обов`язковим в Україні, та про що зазначає світова спільнота, штучно створюють умови з наданням ім. зовнішньої легітимності, які напряму порушують права та інтереси людини.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позивач намагається скасувати наказ ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 24 листопада 2021 року № 579 «Про запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів», який прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» та наказу МОЗ від 04.10.2021 № 2153 про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. При цьому, спірний наказ не носить індивідуального характеру, не порушує права та інтереси позивача і не є підставою для його відсторонення від роботи, а є організаційно розпорядчим документом, який прийнятий на виконання Постанови КМУ № 1236 та Переліку професій. Наказ повністю відповідає приписам ст.. 46 1 Постанови № 1236, які наразі є чинними та обов`язковими до виконання усіма підприємствами, установами, організаціями, громадянами. При цьому, позивачем не наведені положення діючого законодавства, які б встановлювали неможливість прийняття відповідачем такого наказу, а так само його невідповідність таким нормам. ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» не вийшло за межі своїх повноважень під час видачі наказу. Відповідач заперечує проти всіх доводів викладених у позовній заяві, вважає їх такими, що не стосуються предмету доказування. Таким чином, відсутні законні підстави для скасування наказу.

Ухвалою суду від 13.12.2021, відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 15.12.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно довідки ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 08.12.2021 за вих № 08/5-627, ОСОБА_1 працює на Державному підприємстві «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» з 03 липня 2001 року, займана посада токар 4 розряду, заготівельних цех № 2.

Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с 18-20).

Наказом генерального директора ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 24.11.2021 №579 «Про запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів» прийнято рішення, (на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» та наказу МОЗ від 04.10.2021 № 2153 про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням) відсторони від роботи з 09.12.2021 працівників, які відмовились (ухились) від профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім тих, які мають протипоказання до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, обов`язковість яких встановлена наказом МОЗ від 04.10.2021 №1253.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.

Вільний вибір та вільну згоду громадянина на працю можна визначити як свободу від примусу до праці, можливість самому розпоряджатись своїми здібностями до праці та самостійно приймати рішення відмовитись від певної роботи у разі, якщо умови роботи його не влаштовують. Законодавством України не встановлено обов`язок роботодавця чи держави забезпечити громадянина роботою з такими умовами, які він вимагає.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники мають право на здорові і безпечні умови праці. За змістом ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

Зважаючи на це, завданням держави та роботодавця є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права людини на працю та інтересами інших людей.

Підстави відсторонення від роботи визначені ст.. 46 КЗпП, відповідно до якої відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Наказ про відсторонення позивача мотивований статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» згідно ч. 1, 2 якої профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом МОЗ України від 04.10.2021 Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням , відповідно до статті 10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики, затверджено «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731).

Зважуючи на те, що необхідну процедуру введення в дію наказ МОЗ № 2153 пройшов, у суду не виникає сумнівів щодо його законності.

Пунктом 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, саме на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ і організацій покладено обов`язок забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена вищезазначеним Переліком згідно Наказу МОЗ України № 2153, забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) таких працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, здійснюючи відсторонення шляхом видання наказу або розпорядження з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються, строк відсторонення при цьому встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Отже, держава, встановивши правило про те, що працівники які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відстороняються від роботи, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я не тільки всіх працівників підприємств, установ, організацій, а й захищає таким чином самого працівника, який не отримав щеплення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши спірний наказ, судом встановлено, що він не запроваджує жодних критеріїв, які б вказували на виключність окремих осіб на іншими та не надає жодних привілеїв одним працівникам над іншими. В наказі фактично продубльовано приписи Постанови № 1236.

Слід зазначити, що позивач просить скасувати Наказ ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 24.11.2021 № 579, який не носить індивідуального характеру, не порушує права та інтереси безпосередньо позивача і не є підставою для його відсторонення від роботи, а є організаційно розпорядчим документом, який прийнятий на виконання Постанови № 1236 та Переліку професій.

Щодо доводів позивача на неконституційність вказаних вище нормативно-правових актів, суд зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, у редакції чинній станом на 08 листопада 2021 року, стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та стаття 46 КЗпП України, неконституційними не визнавались, є чинними, у зв`язку з викладеним підлягають застосуванню.

Посилання позивача на висновки Парламентської Асамблеї Ради Європи та роз`яснення Міністерства економіки України, судом не беруться до уваги, оскільки вказані висновки носять рекомендаційний характер та не є обов`язковим до виконання.

Посилання позивача на окремі думки суддів Конституційного Суду України, також судом не беруться до уваги, оскільки вони не носять нормативного характеру, а є лише позицією окремої особи. При цьому зазначене рішення Конституційного Суду України закрило провадження у справі щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) положень підпунктів 5, 6, 7, 14 пункту 3 абзацу шостого пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392.

Що стосується зауважень позивача про порядок (процедуру) здійснення щеплення, то вона не стосується предмету доказування та не доводить неправомірність винесення спірного наказу, а отже судом не беруться до уваги.

Щодо посилання позивача на порушення його конституційного права на працю слід зазначити, що відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, за позивачем зберігається його робоче місце, а таке обмеження є тимчасовим. Більш того на час розгляду справи доказів такого відсторонення позивачем не надано.

Крім цього суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( справа Серявін проти України, рішення від 10 лютого 2010 року).

В розрізі балансу інтересів суд не отримав даних про порушення права особи винесеним наказом «Про запровадження протиепідемічних заходів».

Оскаржуваний наказ прийнято повноважною особою в межах компетенції, на виконання вимог чинного законодавства, з врахуванням всіх пов`язаних аспектів в сфері забезпечення стану здоров`я як особи позивача, так і інших осіб.

За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони справи як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 142, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» про скасування наказу відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 42а, .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «21» лютого 2022 року.