КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку ухвалення додаткового рішення)

17 лютого 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/13394/20

Апеляційне провадження № 22-з/824/268/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Судакова Валерія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Друга Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Азарова Наталя Ігорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Друга Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Азарова Н. І. про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем залишено без задоволення (т. 2 а.с. 74-79).

Враховуючи ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року про виправлення описки, повний текст судового рішення складено 27 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 87).

Не погодившись з рішенням суду, 26 жовтня 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Кулініч К.В. подала до суду апеляційну скаргу в якій просила скасувати оскаржуване рішенні і ухвалити нове про задоволення позову (т. 2 а.с. 92-98).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Судаков В.В. подав до відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, просив вирішити питання розподілу витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. в суді апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 130-133, 149-154).

Постановою Київського апеляційного суду від 27 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року залишено без змін (т. 2 а.с. 165-170).

31 січня 2022 року Київським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Судакова В.В. про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (т. 2 а.с. 174).

11 лютого 2022 року апеляційним судом отримано заперечення щодо неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу від представника ОСОБА_2 - адвоката Кулініч К.В (т. 2 а.с. 191-195).

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси про що свідчать відмітки працівників пошти про вручення особисто поштових відправлень, у т.ч. адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. (т. 2 а.с. 181-198).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вищезазначене та положення ч. 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 4 ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Судаков В.В. зазначив про очікуваний розмір судових витрат на правничу допомогу та подав клопотання, у якому просив стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (т. 2 а.с. 130-132, 149-154).

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат надав до суду договір про надання правничої допомоги від 12 грудня 2021 року, укладений з ОСОБА_1 , ордер на надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 20 грудня 2021 року із зазначенням витраченого часу та наданих послуг, а також квитанцію до прибуткового касового ордера № 286 від 12 грудня 2021 року про оплату 10 000,00 грн. (т. 2 а.с. 133, 151-153).

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

11 лютого 2022 року Київським апеляційним судом отримано заперечення щодо неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу від представника ОСОБА_2 - адвоката Кулініч К.В., у яких вона зазначала, що сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію співмірності та розумності щодо позовних вимог, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги. Так, в детальному описі робіт міститься послуга про вивчення матеріалів справи, проте, не містить конкретизації яких саме. Також адвокатом була надана послуга щодо дослідження правових позицій Верховного Суду, але відзив на апеляційну скаргу не містить жодного посилання на правові позиції. Зазначала, що представник відповідача порушив процедуру подання попереднього розрахунку суми судових витрат (т. 2 а.с. 191-195).

Доводи про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із порушенням процедури подання попереднього розрахунку суми витрат суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки за змістом ч. 2 ст. 134 ЦПК України, встановлює право, а не обов`язок суду відмовити у відшкодуванні цих витрат. Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Судаков В.В. здійснював представництво на стадії апеляційного розгляду справи і зазначив про очікуваний розмір судових витрат на правничу допомогу у відзиві на апеляційну скаргу.

За укладеним Договором про надання правничої допомоги адвоката в цивільній справі від 12 грудня 2021 року, сторони погодили фіксовану ставку гонорару (10 000 грн.) за надані послуги правничої допомоги адвоката в апеляційному суді та Верховному Суді, а тому посилання апелянта на необґрунтоване включення до акту «дослідження правових позицій Верховного Суду» та відсутність конкретизації послуги щодо вивчення матеріалів справи не вплинуло на визначення розміру витрат на правничу допомогу, який суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим та співмірним із складністю справи та витраченого адвокатом часу на здійснення представництва клієнта. (т. 2 а.с. 151).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на вищезазначене та враховуючи заперечення позивача, оскільки витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції доведені, колегія суддів дійшла висновку про стягнення 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Судакова Валерія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 18 лютого 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова