ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4044/21

Головуючий у першій інстанції Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/21/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року у складі судді Майбороди С.М., повний текст якого складений 29.10.2021 у м. Чернігові,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.01.2015 позичив відповідачці кошти в сумі 199 100,00 грн, що є еквівалентом 9 050,00 дол США строком до 15.10.2015 під 40 % річних. Договором позики позичальник зобов`язаний виплатити суму відсотків в розмірі 39 820,00 грн, але не менше, ніж еквівалент 1 810,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова. Додатковою угодою позики від 22.09.2015 позичальник зобов`язаний виплатити додатково суму 11 500,00 грн, але не менше, ніж еквівалент 500,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова. Додатковою угодою позики від 12.01.2016 позичальник зобов`язаний сплатити відсотки в розмірі 70 560,00 грн, але не менше, ніж еквівалент 2 800,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова.

20.04.2014 ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 13 000,00 грн, що є еквівалентом 1 083,00 дол США у безвідсоткове користування до 20.10.2014, проте, його звернення до відповідачки повернути кошти або написати розписку про їх отримання, остання ігнорувала, лише 01.07.2015 була написана розписка про отримання вказаної суми коштів.

Зазначав, що в період з 20.01.2015 по 10.04.2016 ОСОБА_2 повернула кошти в сумі 135 712,50 грн, що є еквівалентом 5 250,00 дол США.

Договором позики, укладеного сторонами, позичальник взяла на себе зобов`язання сплачувати 40 % річних від суми позики, але, повне погашення позики не відбулось в зазначені терміни, кошти були сплачені відповідачкою аж 20.08.2018 без виплати самих відсотків за користування позикою.

Станом на 05.06.2020 згідно з розпискою ОСОБА_2 було повернуто 23 400,00 грн, що є еквівалентом 879,36 дол США. Після цієї виплати, яка була останньою, відповідачка обіцяла повернути грошові кошти, зокрема, всю суму боргу по відсотках відповідно до договору позики та по залишку суми боргу згідно з письмовою розпискою, проте, кошти досі не повернуті.

Таким чином станом на 23.03.2021 сума боргу, яку й просив стягнути позивач з ОСОБА_2 , становить 123 116,19 грн, що є еквівалентом 4 428,63 дол США, з яких: 77 840,00 грн, що є еквівалентом 2 800,00 дол США відсотки згідно з додатковим договором позики; 39 615,00 грн, що є еквівалентом 1 425,00 дол США відсотки згідно з договором позики в перерахунку залишку боргу поквартально з 01.04.2016 по 20.08.2018; 5 661,19 грн, що є еквівалентом 203,64 дол США борг по письмовій розписці.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відсотків за договором позики від 15.01.2015 в сумі 77 840,00 грн, що є еквівалентом 2 800,00 дол США. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 778,36 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 39 615,00 грн відсотків згідно з договором позики та 5 661,19 грн боргу по письмовій розписці.

Доводи скарги зводяться до того, що суд не звернув увагу на конкретно визначений в договорі позики розмір відсотків, обумовлені дати повернення позики, які були перевищені більш ніж на два роки від зазначеного терміну погашення, також, позивач звертав увагу суду на те, що відповідачка відмовлялася від укладення наступних додаткових договорів позики з метою несплати коштів за складення договору.

Залишено поза увагою і те, що письмовою розпискою від 01.07.2015 не були обумовлені відсотки, але, ОСОБА_2 станом на 05.06.2020 сплатила 23 400,00 грн, що свідчить про те, що остання згодна була погасити суму боргу в перерахунку на долари США на момент повного погашення позики.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавався.

Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (стаття 12 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 40 % за договором позики, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги є безпідставними. Проте з таким висновком апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 05.01.2015 між сторонами був укладений договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 199 100,00 грн, що еквівалентно 9 050,00 дол США (а. с. 9).

За цим договором позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі 40 % річних від суми позики, якої позичальник зобов`язується сплатити в день повного повернення позики. Сума відсотків визначена сторонами в розмірі 39 820,00 грн, але не менше ніж еквівалент 1 810,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова.

Позика видана для користування до 15.08.2015, відповідно до п. в 4 розділу цього договору позика та проценти повинні бути повернуті у повному обсязі до 15.10.2015.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 вказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути: а) до 01.07.2015 суму в розмірі 22 000,00 грн, але не менше ніж еквівалент 1 000,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова; б) до 01.08.2015 суму в розмірі 66 000,00 грн, але не менше ніж еквівалент 3 000,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова; в) до 15.08.2015 суму в розмірі 111 100,00 грн, але не менше ніж еквівалент 5 050,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова, цей платіж може бути відстрочений строком не більше ніж на 2 місяця, тобто, до 15.10.2015, якщо сторонами буде погоджена відстрочка платежу, то позичальник додатково сплачує 11 000,00 грн, але не менше ніж еквівалент 500,00 дол США. Відстрочка погоджується сторонами, факт відстрочки платежу підтверджується додатковим договором до цього договору.

22.09.2015 сторони уклали додаткову угоду до договору позики від 05.01.2015 (а. с. 10), згідно з умовами якої, позичальник зобов`язується сплатити до 15.10.2015 суму в розмірі 118 450,00 грн, але не менше ніж еквівалент 5 150,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова, а також позичальник додатково сплачує суму 11 500,00 грн, але не менше ніж еквівалент 500,00 дол США.

Крім того відповідно до основної угоди позичальник зобов`язаний сплатити проценти в день повного повернення позики. Сума відсотків визначена сторонами в розмірі 41 630,00 грн, але не менше ніж еквівалент 1 810,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова.

Також 12.01.2016 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору позики від 05.01.2015 (а. с. 11).

Відповідно до умов вказаної додаткової угоди, позичальник зобов`язується повернути до 10.04.2016 суму у розмірі 104 580,00 грн, але не менше ніж еквівалент 4 150,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова, а згідно з основною угодою позичальник зобов`язаний сплатити проценти в день повного повернення позики. Сума відсотків визначена сторонами в розмірі 70 560,00 грн, але не менше ніж еквівалент 2 800,00 дол США на день розрахунку за комерційним курсом банків міста Чернігова.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За загальним поняттям договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Кодексу).

Згідно зі ст. ст. 1046 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Беручи до уваги, що договором позики, укладеним 05.01.2015 сторонами були погоджені умови щодо сплати позичальником процентів в розмірі 40 % річних від суми позики, якої остання зобов`язувалася сплатити в день повного повернення позики, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими і такими, що відповідають положенням договору, а тому, підлягають задоволенню.

Також відсутні правові підстави вважати, що 40 % - це подвійне стягнення відсотків за одним і тим же договором, адже, відповідачкою договір позики не оспорювався, недійсним або нікчемним в порядку, встановленому законом, не визнавався.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обумовили усі істотні умови цього договору, а тому, відповідно до положень статті 629 ЦК України він є обов`язковим для виконання обома сторонами.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Отже з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 39 615,00 грн процентів (40 % річних) від залишку неповернутої у визначені строки суми позики.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу за письмовою розпискою, складеною ОСОБА_2 від 01.07.2015, за якою остання отримала у ОСОБА_1 в борг 13 000,00 грн, то колегія суддів не знаходить підстав для визнання їх обґрунтованими, оскільки, сторони не погоджували даним договором позики умови щодо сплати відсотків за користування цими коштами.

Як зазначав позивач, відповідачка повернула йому 23 400,00 грн і в усній формі згодна була погасити суму боргу в перерахунку на долари США на момент повного погашення позики, проте, вказані доводи не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим, до уваги судом апеляційної інстанції не сприймаються.

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції вірно відмовлено у стягненні додатково 5 661,19 грн на підставі того, що відповідачка погасила борг, сплативши ОСОБА_1 23 400,00 грн, що фактично перевищує суму самого боргу.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відповідно до ст. 376 ЦПК України ухвалює нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 40 % річних від суми позики скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 39 615,00 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн, що є еквівалентом 1 425,00 дол США, як 40 % річних від суми позики відповідно до договору позики від 05.01.2015.

В іншій частині рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча судді: