Номер провадження: 22-ц/813/2308/22
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що діє також від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Одеської міської ради, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення в житлове приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН», Другого Малиновського відділу виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що діє також від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Одеської міської ради, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення в житлове приміщення.

У лютому 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН», Другого Малиновського відділу виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що діє також від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Одеської міської ради, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення в житлове приміщення задоволено.

Виселено з домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 :

- ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

- ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

- ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

- ОСОБА_4 , 2008 року народження;

- ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 );

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вселено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» (, юр. адреса: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 13/1, оф. 417) у домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН», Другого Малиновського відділу виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним свідоцтва про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» на домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 06.09.2019 року ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1362 та скасування державної реєстрації права власності відмовлено.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 ); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» (, юр. адреса: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 13/1, оф. 417) судовий збір в сумі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп. в рівних частках з кожного.

Не погоджуючись із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року , представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним свідоцтва про право власності за ТОВ «ОРІОН» на домоволодіння з господарчими спорудами під номером АДРЕСА_1 та скасувати його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180362938 від 10.09.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «ФК «ОРІОН» адвокат Байдерін О.А., посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що діє також від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Одеської міської ради, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення в житлове приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН», Другого Малиновського відділу виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін (Том ІІ: а.с.162).

В судове засідання, призначене на 20.01.2022 року, з`явився: представник ТОВ «ФК «ОРІОН» - Гулько Олександр Олександрович.

20.01.2022 року року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не з`явилась, однак від неї на електрону адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке, при цьому, не містить поважних причин для відкладення розгляду справи.

Інші учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0029/74/86315, на підставі якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 250 908 доларів США, з яких 247 200,00 доларів США на придбання будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 строком до 28.11.2027 року зі сплатою 13 відсотків річних за користування кредитом. (а.с.8-17 т.1)

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого було передано в іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , включаючи земельну ділянку площею 0,0561 га, на якій розташоване домоволодіння, які придбані ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу 28.11.2007 р. за реєстр. № 2196. (а.с.18-21 т.1).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2010 року по справі № 2-4169/2010, зміненим рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2011 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/0029/74/86315 від 28.11.2007 року в сумі 2 524 475,08 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн. (а.с. 25-27, т.1)

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 02.02.2018 р. по справі № 2-4169/2010 поновлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» строк на пред`явлення виконавчого листа №2-4169/10, видано дублікат виконавчого листа. (а.с.212-214 т.1)

31.05.2019 р. між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор - АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступає за плату Новому кредитору - АТ «ОКСІ БАНК» належні йому права вимоги за Кредитним договором № 014/0029/74/86315 від 28 листопада 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. (а.с.28-30 т.1)

31.05.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» також укладений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки посвідченим 31.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1039. (а.с.31-32 т.1)

31.05.2019 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОРІОН» укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» відступає за плату ТОВ «Фінансова Компанія «ОРІОН» належні йому Права вимоги за Кредитним договором № 014/0029/74/86315 від 28 листопада 2007 року. (а.с.34-36 т.1)

31.05.2019 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОРІОН» також укладений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 31.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1042. (а.с.37-38 т.1)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2019 р. замінено стягувача по справі № 2-4169/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , яким став ТОВ «ФК «ОРІОН». (а.с.40 т.1)

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем до ТОВ «ФК «ОРІОН» направлено листа від 08.08.2019 року за вих. № 15945 про надання згоди щодо залишення за собою у рахунок погашення боргу за виконавчим листом 2-4169/2010 від 28.03.2018 р. не проданого майна боржника ОСОБА_1 , а саме домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною третіх електронних торгів. (а.с.41 т.1)

Заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» від 13.08.2019 р. надано згоду щодо залишення за собою у рахунок погашення боргу за виконавчим листом 2-4169/2010 від 28.03.2018 р. не проданого майна боржника ОСОБА_1 . (а.с.42)

На підставі постанови заступника начальника Другого Малиновського відділу виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 14.08.2019 р. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (а.с.43-44 т.1), акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (а.с.45-46 т.1) приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С. В. 06.09.2019 було видано ТОВ «ФК «ОРІОН» свідоцтво про право власності на домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстр. № 1362 (а.с. 47, т.1), здійснено державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «ОРІОН» на вищевказане домоволодіння, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180362938 від 10.09.2019 р. (а.с.48 т. 1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовуТОВ «ФК «ОРІОН», суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні іпотечного договору щодо спірного домоволодіння, іпотекодавець ОСОБА_1 підтвердив відсутність у будь-яких третіх осіб прав на предмет іпотеки (п. 2.1.1, 2.1.2 іпотечного договору), з довідки про склад сім`ї (а.с. 170 т.1) вбачається, що інші особи вселились до вказаного будинку 2008 року, передаючи майно в іпотеку, іпотекодавець свідомо приймає на себе ризик втрати такого майна у разі порушення основного зобов`язання та погоджується з можливими наслідками такої втрати, рішення про стягнення суми кредиту набрало законної сили в 2011 році, відповідач ОСОБА_1 мав достатньо часу для пошуку інших шляхів врегулювання існуючої заборгованості. При цьому, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив про неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавче провадження є гарантом реалізації рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Розділом VII цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 48 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та вирішення питання про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», так і ч.2 ст.109 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом 1 місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.Відповідно до ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина друга статті 109 ЖК УРСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132- 2 ЖК УРСР.

Доводи апеляційної скарги про порушення первісним та наступними кредиторами ( «ВАТ РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», АТ «АКСІ БАНК», та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОРІОН умов договорів про відступлення права вимоги в частині повідомлення ОСОБА_1 , як боржника про здійнення такого відсуплення» є необгрунтованими , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 516ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апеляційний суд дослідивши матеріали справи, звертає увагу апелянта на те, що в п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, укладеного 31 травня 2019 року між «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та АТ «ОКСІ БАНК», та п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, укладеного 31 травня 2019 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «ОРІОН», вказується, що « Не пізніше 5 календарних днів з Дати відступлення прав вимоги за кредитним договором, а також відсутуплення прав за Договором забезпечення згідно умов договору, саме первісний кредитор повідомляє Боржника, Іпотекодавця про факт відсутуплення прав вимоги за Кредитним договором та Договором забезпечення шляхом направлення повідомлення за формою згідно Додатка №2 та Договору. Отже, саме первісний кредитор несе вдповідальність за направлення зазначеного повідовлення.

При цьому, жодних вимог про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними ОСОБА_1 заявлено не було.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідачів за первинним позовом, у тому числі малолітньої дитини, які зареєстровані в зазначеному будинковолодінні та фактично позбавлені права на житло, є неспроможними.

Так, з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) від 04.11.2019 р. № 28 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані п`ять осіб: ОСОБА_1 , 1974 р.н., ОСОБА_3 , 1966 р.н., ОСОБА_5 , 1995 р.н.. ОСОБА_6 , 1987 р.н., ОСОБА_4 , 2008 р.н. (а.с.170 т.1)

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до Довідки №28 від 04.11.2019 р. вище зазаначені особи були зареєстровані за зазначеною адресою домоволодіння вже після укладення ОСОБА_1 кредитного та іпотечного договорів.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_3 , як дружина ОСОБА_9 , надавала згоду на укладання чоловіком кредитного та іпотечного договорів, що підтверджується матеріалами справи, а саме заявою ОСОБА_3 , що посвідчена 28.11.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гуряновою Л.Г., та зареєстрована в реєстрі за №2195( т.2, а.с. 108).

Крім того, судом першої інстанції було вірно встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 30.06.2007 року Пачевою І. І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 7670 (а.с. 182, т.2) ОСОБА_3 на праві власності належало 317/100 частин квартири за адресою АДРЕСА_2 , яка в цілому складалась з трьох кімнат та підсобних приміщень загальною площею 107,2 кв.м., у т.ч. житловою площею 60,7 кв.м., в подальшому дану квартиру було нею було реконструйовано , рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2008 року по справі № 2-7071/2008 (а.с. 176-178, т.2) було визнано за ОСОБА_3 право власності на реконструйовану частину квартири як окремий об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 58 кв. м., житловою площею 22,5 кв.м.

20 вересня 2019 року вказану квартиру ОСОБА_3 було подаровано на користь ОСОБА_5 , що підтверджується копією договору дарування, посвідченого Горлач М.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, реєстр. № 1314 (а.с. 170-172).

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 роз`яснено, що при винесенні рішень суди повинні враховувати положення ст. 32 ЦКУ, ст. 177 СКУ та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», при цьому виходити з того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що звернення стягнення на спірне домоволодіння проведено з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», однак дані твердження спростовуються наступним.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що позичалькик ОСОБА_1 в спірному будинковолодінні не проживає з 2015 року, оскільки саме з цього часу припинив шлюбні відносини з ОСОБА_3 , що ним було підтверджено і в апеляційній скарзі.

Оцінюючи заявлені за первісним позовом позовні вимоги в контексті дотримання справедливого балансу між інтересами сторін по справі, суд першої інстанції правильно врахував, що при укладенні іпотечного договору щодо спірного домоволодіння, іпотекодавець ОСОБА_1 підтвердив відсутність у будь-яких третіх осіб прав на предмет іпотеки (п. 2.1.1, 2.1.2 іпотечного договору), з довідки про склад сім`ї (а.с. 170 т.1) вбачається, що інші особи вселились до вказаного будинку 2008 року.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, передаючи майно в іпотеку, іпотекодавець свідомо приймає на себе ризик втрати такого майна у разі порушення основного зобов`язання та погоджується з можливими наслідками такої втрати, рішення про стягнення суми кредиту набрало законної сили в 2011 році, отже апелянт ОСОБА_1 мав достатньо часу для пошуку інших шляхів врегулювання існуючої заборгованості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виселення відповідачів з спірного домоволодіння є законним, переслідує легітимну мету захист прав позивача за первісним позовом як власника, кредитора та іпотекодержателя, та з урахуванням справедливого балансу між інтересами позивача за первісними позовом та відповідачів, є пропорційним та необхідним.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що діє також від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Одеської міської ради, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення в житлове приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОРІОН», Другого Малиновського відділу виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С Комлева