№336/596/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Овчаренко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А., у якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця за виконавчим провадженням №68027582 щодо передачі на примусову реалізацію майна боржника ОСОБА_1 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів через ДП "Сетам".

Скарга обґрунтована тим, що приватний виконавець відкрила виконавче провадження 30.12.2021, постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, по виконавче провадження дізнався 20.01.2022 із сайту СЕТАМ, коли побачив, що житловий будинок в АДРЕСА_1 виставлений на прилюдні торги.

Зазначає, що приватний виконавець, встановивши, що в будинку зареєстрована малолітня особа, не звернулась до відповідного органу опіки та піклування, та передала будинок на реалізацію, чим порушила вимоги ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», пункт 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, пункт 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна.

Ухвалою суду від 25.01.2022 відкрито провадження за скаргою боржника ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, просить вимоги задовольнити.

04.02.2022 через канцелярію суду від представника АТ «МетаБанк» Неудачіна Р.В. надійшов відзив на скаргу.

Крім того, в судовому засіданні представники АТ «Метабанк» Сербиненко С.В. та ОСОБА_2 зазначили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Даний факт підтверджений чинним рішенням Верховного Суду України по справі №336/4883/20 від 08.12.2021 та в задоволенні скарги просили відмовити.

03.02.2022 через канцелярію суду від приватного виконавця Шавлукової З.А. надійшли письмові пояснення на скаргу ОСОБА_1 .

В судовому засіданні приватний виконавець Шавлукова З.А. та її представник адвокат Москаленко Д.Ф. пояснили, що законодавець чітко визначає два альтернативні додатки до заявки на передачу на реалізацію майна, право користування яким мають діти, - або дозвіл органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Стягувачем АТ «Метабанк» в рамках виконавчого провадження №68027582 було подане клопотання про передачу предмета іпотеки на реалізацію, до якого було додано постанову Верховного Суду України по справі №336/4883/20 від 08.12.2021 (у справі за рішенням, що підлягає виконанню), згідно якої залишено в силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020, якою задоволено скаргу АТ «Метабанк» та зобов`язано виконавця здійснити дії по передачі іпотечного майна АТ «Метабанк», а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 217,4 кв.м., на реалізацію шляхом проведення електронних торгів, без отримання згоди від органу опіки і піклування. Ухвалу суду мотивовано тим, що держаним виконавцем неправомірно відмовлено у передачі на реалізацію нерухомого майна боржника предмета іпотеки через наявність рішення органу опіки і піклування про відмову в наданні дозволу на реалізацію житлового будинку, скільки наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмету іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення.

А отже приватний виконавець правомірно передала майно боржника на реалізацію. В задоволенні вимог скаржника просила відмовити в повному обсязі.

Вивчивши доводи скарги і надані докази, суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що на підставі рішення по справі №2-3695/11 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 17.09.2014 видано виконавчий лист, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також інше майно, що належить іпотекодавцю, яке знаходиться в іпотеці, не маючи статусу нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 151500,00 грн.

На підставі даного виконавчого документа постановою приватного виконавця Шавлукової З.А. від 30.12.2021 відкрите виконавче провадження №68027582.

Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику рекомендованим листом.

11.01.2022 виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

18.01.2022 виконавцем до Державного підприємства «СЕТАМ» через електронний кабінет було передано заявку на реалізацію арештованого майна.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Разом з тим, за змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до абз. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до абз. 9 п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З аналізу вимог ст..447 ЦПК України вбачається, що під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, яким порушено їхні права чи свободи.

За таких обставин, задоволенню підлягає лише скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за умови, що судом встановлено той факт, що оскаржувані рішення, дія чи бездіяльність державного виконавця порушують права чи свободи скаржника.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ході розгляду скарги встановлено, що виконавцем до заявки на реалізацію арештованого майна додано, окрім іншого, копію постанови Верховного Суду України по справі №336/4883/20 від 08 грудня 2021 року, згідно якої залишено в силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року, якою задоволено скаргу АТ «Метабанк» та зобов`язано виконавця здійснити дії по передачі іпотечного майна АТ «Метабанк», а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 217,4 кв.м., на реалізацію шляхом проведення електронних торгів, без отримання згоди від органу опіки і піклування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 встановлено, що держаним виконавцем неправомірно відмовлено у передачі на реалізацію нерухомого майна боржника предмета іпотеки через наявність рішення органу опіки і піклування про відмову в наданні дозволу на реалізацію житлового будинку, оскільки наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмету іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Велика Палата Верховного Суду України дійшла висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах: відповідно до постанови від 26.10.2021 по справі №755/12052/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, при виконанні судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, отримання виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування не є обов`язковим.

Вивчивши обставини справи та проаналізувавши наведені вище норми права і судову практику з аналогічних питань, суд приходить до висновку про дотримання приватним виконавцем Шавлуковою З.А. порядку передачі на реалізацію майна боржника ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а отже відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі вищенаведеного, у відповідності до вимог законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258-261, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислення з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя П.В.Зарютін