Справа № 138/1137/21
Провадження № 22-ц/801/305/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 рокуСправа № 138/1137/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Могилів-Подільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником адвокатом Головацьким Станіславом Борисовичем, на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області про відмову в ухваленні додаткового рішення, постановлену у цій справі 25 листопада 2021 року суддею цього суду Цибульським О. Є.,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Могилів-Подільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

24 вересня 2021 року представник позивача подала клопотання про залишення позову без розгляду (а. с. 158).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року залишено без розгляду вказану позовну заяву (а. с. 161).

05 листопада 2021 року представник відповідача адвокат Головацький С. Б. подав до суду першої інстанції заяву про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 167-168).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цій справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вирішити питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржувану відповідачем ухвалу вважає законною та обґрунтованою, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним зверненням позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 (провадження № 61-10254св20) вказано, що «стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі № 679/1125/18 (провадження № 61-24189св18) вказано, що «відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу».

За таких обставин, оскільки відповідачем не доведено, а судом не встановлено здійснення позивачем необґрунтованих дій під час розгляду цієї справи, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України та, як наслідок, відмову в задоволенні заяви про стягнення цих витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року не є предметом апеляційного розгляду у цьому провадженні, в апеляційному порядку не переглядалась та набрала законної сили.

Всі інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення питання розподілу витрат на правничу допомогу, тому, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Головацьким Станіславом Борисовичем, залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало

Текст постанови виготовлено 15 лютого 2022 року.