Справа № 362/941/22
Провадження № 2-з/362/2/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2022 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області:

у складі головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі: секретаря судового засідання - Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

15.02.2022 р. до Васильківського міськрайонного суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 , в якій він просив накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,86 га, кадастровий номер :01:014:0035, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на наступне.

Заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб, мотивуючи його тим, що 22.05.2020 р. Барахтівською сільською радою Васильківського району Київської області було прийнято рішення №659-51-VII-2020, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Барахти Васильківського району Київської області орієнтовною площею 0,87 га.

На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №001279) було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, який був погоджений з відділом житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації. За Проектом землеустрою була сформована земельна ділянка площею 0,8600 га, яка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :01:014:0035. 18.02.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Васильківської міської ради з клопотанням про затвердження Проекту землеустрою та наданню Земельної ділянки у власність. Проте Васильківська міська рада відмовила у задоволенні цього клопотання.

24.12.2021 р. Васильківська міська рада прийнято рішення «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» №02.124-10п/ч-VІІІ, яким Земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_4 .

28.02.2022 р. між ОСОБА_4 ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу Земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Бобковим О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №253. В той же день була проведена державна реєстрація права власності на Земельну ділянку за ОСОБА_2 .

31.02.2022 р. ОСОБА_2 подано заяву про поділ земельної ділянки.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Існування спору між сторонами не може свідчити про те, що відповідачі мають намір не виконувати судове рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити його виконання рішення.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, суд звертає увагу на приписи ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, тобто після задоволення позову ОСОБА_1 .

На момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову перед подачею позовної заяви до суду, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,86 га, кадастровий номер :01:014:0035 зареєстровано за ОСОБА_2 , як вбачається з Інформації Державного земельного кадастру про право вланості та речові права на земельну ділянку.

У разі задоволення заяви про забезпечення позову, майнові права ОСОБА_2 , як власника вищевказаної земельної ділянки, будуть порушені, а це, в свою чергу, суперечить вимогам ст.ст. 3, 13 ЦК України. Також заявником не доведено ризику ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду ОСОБА_2 .

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, ст.ст. 3, 13 ЦК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя Л.М. Кравченко