Справа № 189/1336/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.02.2022 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області:

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, що розірвано відповідно до рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області № 189/28/21 від 14.04.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини ОСОБА_1 несе самостійно, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою малолітню дитину. Позивачка та відповідач також мають спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вступив у 2020 році для продовження навчання до «Академії економіко-гуманітарної у Варшаві» (на той час неповнолітнього). Термін навчання з 01.10.2020 року по 30.09.2023 року. Навчається дитина відповідно до Договору про умови оплати за навчання від 08.09.2020 року. Вартість Договору поділено окремо за кожний рік навчання. Відповідно до умов Договору, за перший рік навчання неповнолітньої дитини позивачкою сплачені особисті кошти в сумі 3 702,00 польських злотих, що на час здійснення валютно-обмінної операції складало 25 543,80 грн. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на навчання сина. Позивачка також зазначила, що їхній спільний син з відповідачем, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 став повнолітнім та продовжує навчання у «Академія економіко-гуманітарна у Варшаві». У зв`язку з тим, що дитина навчається на денній формі навчання та не має змоги офіційно працевлаштовуватися та отримувати доходи, а отже, потребує додаткової матеріальної допомоги. Батько, ОСОБА_2 , не надає матеріальної допомоги на оплату Договору про надання освітніх послуг та на реалізацію особистих потреб. Усі обов`язки щодо утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання позивачка несе самостійно, в зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що продовжує навчання, як половину витрат на навчання дитини, що вже сплачені та аліменти на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що продовжує навчання, до досягнення дитиною 23 років. Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Представник позивачки не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7-8). Згідно матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2002 року, який 14.04.2021 року було розірвано рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області (а. с. 9-10). Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом встановлено наступне. Так, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.02.2011 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 7). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з наведеного, батьки зобов`язані забезпечити такий рівень життя своєї дитини, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини на рівні, що визначений законодавством. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Так, судом достовірно встановлено, що договору про участь в утриманні дитини батьки між собою не укладали. Згідно обраного позивачем виду аліментів, аліменти призначаються у частці від доходу, що відповідає вимогам СК України. Щодо розміру аліментів на утримання дитини, то суд виходить з наступного. Суд враховує майновий та сімейний стан відповідача в межах наданих суду доказів, відсутність виконавчих листів про стягнення та відсутність підтверджених належним чином інших обтяжуючих грошових зобов`язань, які б мали враховуватись при визначенні матеріальної спроможності відповідача щодо сплати аліментів. Крім того, суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження (ч.5 ст.183 СК України), що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. Суд враховує положення закону щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів, при умові, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. З урахуванням доводів позову та наданих доказів, суд дійшов висновку щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.08.2003 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 8). У 2020 році, будучи неповнолітнім, ОСОБА_4 вступив для продовження навчання до «Академії економіко-гуманітарна у Варшаві» з терміном навчання з 01.10.2020 року по 30.09.2023 року. Навчається дитина відповідно до договору про умови оплати за навчання від 08.09.2020 року. Вартість договору поділено за окремий рік навчання. (а. с. 13). Як вбачається з копії платіжного доручення в іноземній валюті № 200626/CОR/59829 для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 26.06.2020 року, ОСОБА_1 здійснила платіж на суму 3702 польських злотих, де одержувачем є «Академія економіко гуманітарна у Варшаві» (а. с. 19). Згідно копії квитанції № 32967907 про здійснення валютно-обмінної операції/ із торгівлі банківським металами з фізичною поставкою від 26.06.2020 року, банком прийнято 25543, 80 грн., що становить 3702 польських злотих (а. с. 20). У відповідності з ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 даної статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахування обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо, та оскільки наявність таких витрат повністю доведено в судовому засіданні письмовими доказами, долученими до матеріалів справи та додаткові витрати викликані особливими обставинами, крім того, відповідач є молодою працездатною особою, спроможний платити додаткові витрати на утримання дитини, а відтак, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, судом враховано той факт, що кожен із батьків в якій мірі зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що 26.06.2020 року ОСОБА_1 сплатила особисті кошти за навчання, на той час неповнолітнього сина, у сумі 3702 польських злотих, що складало 25 543, 80 грн. (а. с. 19, 20). Отже, оскільки обов`язок утримувати неповнолітню дитину покладено на обох батьків, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50% понесених позивачкою додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , що складає 12 771, 90 грн. Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , що продовжує навчання в розмірі 18108 грн., як половину витрат на навчання дитини, що вже сплачені. Судом встановлено, що 19.08.2021 року та 05.11.2021 року позивачкою було сплачено за навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 6605,97 грн. та 29 611,80 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які додані до матеріалів справи (а. с.35-37). Отже, на підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд вважає можливим стягнути з відповідача 50% витрат на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_4 , що продовжує навчання, в розмірі 18 108 грн., як половину витрат на навчання дитини, що вже сплачені. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що спільний син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 став повнолітнім та продовжує навчання у «Академії економіко-гуманітарна у Варшаві». Згідно копії договору про умови оплати за навчання, укладеного 08.09.2020 між ОСОБА_6 та Академією економіко-гуманітарною у Варшаві, та його додатку від 08.09.2020, переклад яких з польської мови на українську виконаний перекладачем, ОСОБА_7 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибура О.В., студент зобов`язується сплачувати необхідну вартість навчання, у розмірах та термінах, зазначених у Додатку до цього Договору (а. с. 13) Згідно копії довідки про продовження іноземцем стаціонарної форми навчання, переклад якої з польської мови на українську виконаний перекладачем, ОСОБА_7 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибура О.В, ОСОБА_8 прийнятий на період з 01.10.2020 року до 30.09.2023 року на стаціонарне навчання на платній основі, яке розпочалося з 01.10.2020 року (а. с. 17). Згідно копії довідки, яка видана Академією економіко-гуманітарною у Варшаві № 20958/2020/ZB, переклад якої з польської мови на українську виконаний перекладачем, ОСОБА_7 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибура О.В, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом Академії економіко-гуманітарної у Варшаві, напрям: Менеджмент, освітній ступінь бакалавр. Навчання триває 6 семестрів (а. с. 18). Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182, 200 СК України). Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і, у зв`язку з чим, потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 3632 грн. судового збору в дохід держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вищезазначеним позовом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 80,84,91,141,180-183,191Сімейного Кодексу України та керуючись ст. ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 09 грудня 2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 06.07.2017 року, орган видачі 1255, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 09 грудня 2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 06.07.2017 року, орган видачі 1255, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 12771,90 грн. (дванадцять тисяч сімсот сімдесят одна гривня дев`яносто копійок). Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 09 грудня 2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 06.07.2017 року, орган видачі 1255, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 витрати на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 18108 грн. (вісімнадцять тисяч сто вісім гривень), як половину витрат на навчання дитини, що вже сплачені.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 09 грудня 2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 06.07.2017 року, орган видачі 1255, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.09.2021 року і, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двадцяти трьох років. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 09 грудня 2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави судовий збір у розмірі 3632 грн. (три тисячі шістсот тридцять дві гривні). Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

17.02.2022