Ухвала

Іменем України

16 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 752/20758/21

провадження № 61-2116к22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» (далі - ТОВ «БІК «Полісся»), у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором інвестування будівництва приміщення (квартири) шляхом вкладення цільових облігацій в сумі 5 725 035, 43 грн та моральну шкоду в сумі 100 000, 00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року в частині визначення розміру судових витрат та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що статтею 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.Апеляційним судом зазначено, що ОСОБА_1 фактично оскаржує ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року в частині відмови в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а не в частині визначення розміру судових витрат, а частиною першоюстатті 353 ЦПК України не передбачено можливості оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

04 лютого 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року в частині визначення розміру судових витрат та ухвалу Київськогоапеляційного суду від 23 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про звільнення від сплати судового збору, подану в порядку статті 136 ЦПК України і статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували наданих нею доказів стосовно скрутного матеріального стану та неможливості сплатити судовий збір.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року відмовлено.

За приписамичастини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал, на які подаються апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Інших ухвал, які стосуються судових витрат, зокрема й ухвал про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, в переліку статті 353 ЦПК України не наведено.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем фактично оскаржується ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року не в частині визначення розміру судових витрат, а в частині відмови в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а частиною першою статті 353 ЦПК України не передбачено можливості оскарження окремо від рішення суду першої інстанції ухвали про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

З огляду на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо неправильного визначення розміру судових витрат, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення цієї апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко