справа № 489/6728/21 провадження №2/489/586/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Войтенко К.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Миколаївська міська рада, про визнання права власності та припинення права спільної часткової власності

встановив:

У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок (частка 1/1) з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та припинити її право спільної часткової власності на вказаний будинок.

Як на підставу позовних вимог вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 до 2011 року, за документами і фактично, були співвласниками житлового будинку з адресою: АДРЕСА_1 , який належав їм на праві спільної часткової власності, в якій її частка складала 12/20, а відповідачу 8/20. Проте, у 2011 році відповідач отримав документи про право власності на виділену в натурі частину будинку та іншу адресу. У зв`язку і цим, фактично спільна часткова власність між ними припинилася. Паралельно з виділом своєї частки в окремий об`єкт, відповідач оформив самочинно побудовані будівлі та здійснені переобладнання. На час оформлення відповідачем права власності на свою частку, як на окремий об`єкт, вона не мала фінансової можливості зробити аналогічні дії, тому переоформленням документів раніше не займалася. На теперішній час бажає зареєструвати у будинку свого онука і скласти заповіт. У зв`язку із цим в серпні 2021 року звернулася до державного реєстратора, який відмовив в їй в державній реєстрації.

Так як позивач не має можливості припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та зареєструвати своє право власності, через виділ іншого співвласника із спільної часткової власності, вона звернулася до суду з вказаним позовом.

У підготовче судове засідання, призначене на 01.02.2022, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

До підготовчого судового засідання відповідач подав заяву про визнання позову та просив справу розглядати за його відсутності.

Третя особа у поданій до суду заяві розгляд справи просила здійснювати за відсутності її представника.

За таких обставин, з урахуванням положень частини третьої статті 200 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та у зв`язку із визнанням позову відповідачем ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позивач є власником 12/20 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом по право власності на спадщину по закону від 22.12.1995, виданим державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Юрловою Т.Г. за № 3-3335, яке зареєстровано в МБТІ 06.02.1996 за № 14461.

Відповідачу в домоволодінні належало 8/20 частин.

26.10.1998 між сторонами було укладено Договір учасників спільної часткової власності на домоволодіння про порядок користування його частинами, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5349.

Пунктом 48 рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 24.06.2011 № 675 внесено зміни до пункту 42 рішення виконкому від 22.04.2011 № 416 та викладено його в новій редакції, згідно якої 8/20 частині домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами та згідно розпорядженням адміністрації Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.04.2011 № 165р по АДРЕСА_1 , які належать гр. ОСОБА_2 , надано нову адресу: АДРЕСА_2 .

Рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.08.2011 № 912 (пункт 105) вирішено оформити право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку за літ. А загальною площею 59.8 кв.м, житловою площею 32.5 кв.м, житлового будинку за літ. В загальною площею 25. 4 кв.м, житловою площею 17.1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по АДРЕСА_2 , за гр. ОСОБА_2 .

Право власності відповідача на домоволодіння за адресою по АДРЕСА_2 , частка якого 1/1, підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.09.2011, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 № 912.

Таким чином, відповідач видів свою частину домоволодіння в окремий об`єкт, припинивши тим самим своє право спільної часткової власності та отримав іншу адресу.

Витягом з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.03.2021 № 210 вбачається, що частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (літ. А-1 примітки з № 2-1 по № 2-4 загальною площею 35.6 кв.м, літ. Р, З, Л), яка належить ОСОБА_1 , надано адресу: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що на домоволодіння за адресами по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 виготовлено різні технічні паспорти.

Позивач підтвердила, що рішенням державного реєстратора від 26.08.2021 їй було відмовлено в реєстрації права власності на домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 через відсутність договору про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідного рішення суду.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У ході розгляду справи судом встановлено, що співвласник домоволодіння відповідач в 2011 році виділився в окремий об`єкт та зареєстрував своє право власності на виділену частині домоволодіння як власник 1/1 частини за іншою адресою, ти самим його право спільної часткової власності вважається припиненим.

Щодо позивача то вона позбавлена можливості укласти договір про виділ в натурі свої частини домоволодіння, яка становить 12/20 частини, оскільки за адресою по АДРЕСА_1 інших власників немає, що перешкоджає реєстрації нею права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведе та оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення, так я позивач через виділ іншого співвласника домоволодіння в окремий об`єкт та реєстрацію ним права власності з часткою 1/1, позбавлена можливості в досудовому порядку припинити своє право спільної часткової власності та зареєструвати право власності на належний їй об`єкт нерухомого майна.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності та припинення права спільної часткової власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши її право спільної часткової власності за цією адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Миколаївська міська рада, , місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено 18.02.2022.

Суддя І.В.Коваленко