Справа №173/2690/21
Провадження №2/173/218/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Зубачевській О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про виділення в натурі житлового будинку в окремий об`єкт нерухомості і визнання права власності на самостійний об`єкт

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про виділення в натурі житлового будинку в окремий об`єкт нерухомості і визнання права власності на самостійний об`єкт до відповідачів Верхньодніпровської міської ради і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації»

05.01.2022 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2022 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 14.02.2022 року.

Відповідачем, Верхньодніпровською міською радою, подане клопотання про розгляд справи у відсутність його представника.

Відповідачем ОСОБА_2 ,, відзив на позовну заяву не наданий

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно поданої позовної заяви позивач просить виділити їй в натурі в окремий об`єкт нерухомості та визнати за нею право власності на виділений самостійний житловий будинок садибного типу загальною площею 37.4 кв.м. житловою площею 14.1 кв.м,. з відповідними будівлями і спорудами з подальшим привласненням окремої поштової адреси ( в житловому будинку літера А-1: кухня 2-1 площею 15.8 кв.м., житлова 2-2 площею 7.1 к в.м., житлова 2-3 площею 7.0 кв.м.); прибудова а-1 (тамбур І площею 7.5 кв.м); літня кухня - літера Г-1, сарай літера Г-1, погріб літера З-1, сарай літера Д-1, літній душ літера Е-1, вбиральня літера Ж-1, водогін № 1 хвіртка ;№ 3, огорожа № 6, мощення І, на земельній ділянці площею 1000 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності її і ОСОБА_2 ,. на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 13.09.2021 року вона отримала в спадок 19/37 частини житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.09.2021 року № 1235 приватним нотаріусом Малашовою Г.В.

Інший співвласник ОСОБА_2 , отримала в дар 18/37 частини житлового будинку садибного типу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 25.12.1993 року реєстровий № 1-551 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою.

Вона має бажання оформити земельну ділянку у приватну власність, а інший співвласник не бажає вести діалог.

Загальна площа земельної ділянки де розташовані її 19/37 частини житлового будинку садибного типу складає 1000 м.кв. Має окремий вихід.

Частки є фактично окремими об`єктами. Вони самостійно користуються та володіють належними частками. Спільних приміщень з відповідачкою вона не має.

Будинок був поділений в натурі та лише формально обліковується як 19/37 частини та спільне часткове майно без виділення часток в натурі.

Кожна сторона володіє конкретно визначеною часткою домоволодіння в цілому.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виданого 15.09.2021 року КП «Верхньодніпровське БТІ», виданого ОСОБА_1 , за технічними показниками є відокремленим об`єктом. Має окремий вихід та може бути виділений в натурі та запропоновано адресу: АДРЕСА_2 .

Невизначеність в житловому будинку в цілому не дає можливості вільно розпоряджатись даним майном, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, позовної заяви не відкликала .

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином

Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради, в судове засідання не з з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено припинення права спільної часткової власності і визнання права власності на частку в натурі, як на самостійний об`єкт нерухомості з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником 19/37 частини житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.09.2021 року № 1235 приватним нотаріусом Малашовою Г.В., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину.

Інший співвласник ОСОБА_2 , отримала в дар 18/37 частини житлового будинку садибного типу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 25.12.1993 року реєстровий № 1-551 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою, що підтверджується копією договору дарування.

Загальна площа земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складає 1000.00 кв.м., по фактичному користуванню.

Позивачка бажає виділити належну їй частку в зазначеному вище домоволодінні в самостійний об`єкт нерухомості з привласненням окремої поштової адреси.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у позивача виникло право власності на 19/37 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, тобто на законних підставах.

В зазначеному вище правовстановлюючому документі чітко визначена частка у спільній сумісній власності, домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

За доводами позивача вона самостійно користується та володіє належною їй часткою зазначеного вище будинку та земельною ділянкою. Спільних приміщень із відповідачем позивачка не має.

Тобто судом встановлено, що зазначене домоволодіння поділене в натурі та лише формально обліковувалося як спільне часткове майно без визначення часток в натурі.

Кожна сторона володіє конкретною, визначеною часткою домоволодіння в цілому. З самого початку сторонам на праві власності належить зазначене майно, право спільної часткової власності між ними не виникло.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1,3 ст. 364 ЦК України - Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 року ( з наступними змінами і доповненнями - При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виданих 15 вересня 2021 року, наданого КП «Верхньодніпровське БТІ», належна позивачці частка в домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , є відокремленим об`єктам , має самостійний вихід та може бути виділений в натурі з перерахуванням приміщень і споруд, які виділяються позивачці у власність, та запропоновано присвоїти об`єкту самостійну адресу: АДРЕСА_2

Оскільки на час розгляду справи об`єкт нерухомості, який належать позивачці, має окремий вихід, фактично є самостійними об`єктом нерухомості, за технічними характеристиками може бути виділений в самостійний об`єкт. Проте документально продовжує перебувати в частковій спільній власності сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому права іншого співвласника будинку не будуть порушеними, так як належна йому частина будинку також може бути технічно виділена в натурі як самостійний об`єкт нерухомого майна.

Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, оскільки не вбачає вини відповідачів у порушенні прав позивачки.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, юридична адреса: 51600 пр. Шевченка, 21 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, , і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», юридична адреса: 51600 вул. Театральна, 16 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, , про виділення в натурі житлового будинку в окремий об`єкт нерухомості і визнання права власності на самостійний об`єкт - задовольнити

Виділити в натурі окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3 , з привласненням окремого поштового номеру та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею загальною площею 37.4 кв.м. житловою площею 14.1 кв.м,. з відповідними будівлями і спорудами з подальшим привласненням окремої поштової адреси ( в житловому будинку літера А-1: кухня 2-1 площею 15.8 кв.м., житлова 2-2 площею 7.1 к в.м., житлова 2-3 площею 7.0 кв.м.); прибудова а-1 (тамбур І площею 7.5 кв.м); літня кухня - літера Г-1, сарай літера Г-1, погріб літера З-1, сарай літера Д-1, літній душ літера Е-1, вбиральня літера Ж-1, водогін № 1 хвіртка ;№ 3, огорожа № 6, мощення І, на земельній ділянці площею 1000 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3 , і ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 908.00 грн., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.02.2022 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР : 17.02.2022 року

Дата набрання законної сили: 17.03.2022 року