Справа №766/2860/22 н/п 2/766/6419/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18.02.2022 року суддя Херсонського міського суду Херсонської Іванцова Н.К., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у м. Одеси, Ващенко (Дивак) Ірини Миколаївни про визнання дій державного виконавця незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та звільнення від сплати аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просить на підставі ст.1167 та 1173 ЦК України, вважати незаконними дії державного виконавця Попелястого А.Б. відносно встановлення тимчасових обмежень і накладення арешту на майно позивача; стягнути з державного виконавця Попелястого А.Б. на користь позивача витрачену на ці події суму 21000 (двадцять одна тисяча) гривень; стягнути з державного виконавця Попелястого А.Б. маральні збитки, частково витраченні на медичну допомогу і медичні препарати, у сумі 6000 (шість тисяч) гривень; також просив звільнити його від виплати аліментів з приводу того що дитина повнолітня, дієздатна, а в нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей і немає доходів з яких він міг би сплачувати аліменти. Також просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь половину виплаченої заборгованості 16754,80 гривен по аліментам у розмірі 8000(вісім тисяч) гривень.

Ухвалою суду від 18.02.2022 року в частині позовних вимог, щодо визнання незаконними дій державного виконавця Попелястого А.Б. відносно встановлення тимчасових обмежень і накладення арешту на майно позивача, відмовлено у відкритті провадження.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст.175,177 ЦПК України, що є підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» визначено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 4 ст. 4 Закону України «про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, а саме про звільнення позивача від виплати аліментів, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 п. 1, 10 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Отже, за заявленими позивачем чотирьома вимогами, де три вимоги є майнового характеру та одна вимога немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір за ставками, встановленими ЗУ «Про судовий збір» для позовних заяв майнового (загальною сумою всіх вимог) та немайнового характеру.

Позивачем у позовній заяві пред`явлено три вимоги майнового характеру на загальну суму 35 000,00 грн. та одну немайнового характеру.

За таких обставин позивачу слід було сплатити судовий збір в розмірі 3473,40 грн., що складається з: 992,40 грн. за вимоги немайнового характеру; за вимоги майнового характеру в сумі 2481,00 грн.

Однак, позивачем до позовної заяви додано квитанцію № від 16.02.2022р. про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

Таким чином, судовий збір сплачено не в повному обсязі. Тому, позивачу необхідно здійснити доплату судового збору, відповідно до ставок, визначених Законом України «Про судовий збір» в сумі 2481,00 грн. (3473,40 грн. 992,40 = 2481,00 грн.)

Частиною 3 п.5 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивачем не обґрунтована заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо).

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач зазначає її розмір 6000 грн., вказуючи, що вони витрачені на медичну допомогу і медичні препарати, що не є складовою витрат на відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин позивачу слід конкретизувати в рахунок відшкодування якої саме шкоди він просить стягнути 6000 грн із посиланням на докази, що обґрунтовують зазначену суму.

Частиною 3 п.4 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Позивачем заявлена вимога, щодо стягнення з державного виконавця на його користь витрачену на ці події суму 21000 грн., але зі змісту позовної заяви та заявлених вимог не зрозуміло, за яку саме подію ним витрачені грошові кошти та чим зазначена сума обґрунтована та яким чином позивач визначив саме таку суму.

В порушення п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обґрунтований розрахунок суми, що стягується, тобто позивачем не здійснено обґрунтованого розрахунку, щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь половини виплаченої заборгованості в сумі 16754,80 грн, по аліментам у розмірі 8000 грн. Крім того вказана суми жодним чином не обґрунтована із посиланням на відповідні норми закону.

Крім того, в порушення вимог п.п.6,7,9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не зазначив відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того, вважаю за доцільне зазначити наступне.

Шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною другою статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Отже, при вирішенні зазначених спорів суду слід залучати до участі у справі відповідні державні органи, які здійснюють розпорядження бюджетними коштами.

У разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутись до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті 1174, 1166, 1167 ЦК).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

У зв`язку із цим відповідачами у таких справах є відповідний орган ДВС, до складу якого входить державний виконавець (статті 3, 4, 11 Закону України «Про державну виконавчу службу»), та відповідний територіальний орган Державного казначейства України (пункт 21 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

Такі справи повинні розглядатись у позовному порядку: у цивільному провадженні у разі коли факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця вже встановлено до пред`явлення цивільного позову; у адміністративному провадженні на підставі частини другої статті 21 КАС, якщо вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Без усунення недоліків заява не може бути прийнята до провадження суду.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у м. Одеси, Ващенко (Дивак) Ірини Миколаївни про визнання дій державного виконавця незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та звільнення від сплати аліментів - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення заяви без руху направити позивачу.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

СуддяН. К. Іванцова