Справа № 308/2161/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

з участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дубрвська Олена Миколаївна, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Дубровська О.М., звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_3 та проживають по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що право власності за зазначену квартиру належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1994 року, посвідченого Першою Ужгородською держнотконторою.

Вказує, що після відбуття покарання в місцях позбавлення волі протягом останніх двох років ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, застосовує до матері та вітчима фізичне і психологічне насильство, руйнує речі домашнього вжитку, вимагає гроші на наркотичні засоби та алкоголь. ОСОБА_3 постійно влаштовує сварки, бійки, знищує у квартирі меблі та сантехніку, ображає матір та вітчима, завдає вітчиму побоїв.

Наведене підтверджує постановами Ужгородського міськрайонного суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї від 16 березня 2021 року, від 05 липня 2021 року, від 22 липня 2021 року, від 28 липня 2021 року, 05 жовтня 2021 року, 04 листопада 2021 року, 22 грудня 2021 року.

Крім того зазначає, що Ужгородським міськрайонним судом проводиться розгляд ще чотирьох протоколів відносно ОСОБА_3 за ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КУпАП.

За таких обставин спільне проживання в квартирі разом з ОСОБА_3 є неможливим, а вийняти інше житло подружжя ОСОБА_5 не може, оскільки обоє з подружжя є особами пенсійного віку і не мають достатнього доходу для найму житла.

На підставі наведеного та з метою запобігання домашньому насильству ОСОБА_2 заявник просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження тимчасового обмеження та заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 в кв. АДРЕСА_2 ; Заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; Заборонити наближатись до кв. АДРЕСА_3 на відстань ближче 500 метрів.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про видачу обмежувального припису підтримала та просила задоволити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №299157882 від 11.02.2022 року квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2021 (справа № 308/1270/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2021 (справа № 308/7423/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2021 (справа № 308/7555/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 (справа № 308/7946/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2021 (справа № 308/11326/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2021 (справа № 308/12842/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2021 (справа № 308/14294/21) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Також в матеріалах справи міститься ухвала судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2021 року ( справа №308/12757/21) по обвинувальному акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001127 від 16.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які мають спільну дитину (дітей).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявник посилається на те, що ОСОБА_3 за місцем проживання зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, застосовує до матері та вітчима фізичне і психологічне насильство, руйнує речі домашнього вжитку, вимагає гроші на наркотичні засоби та алкоголь, про що ним неодноразово викликалися працівники поліції для захисту від домашнього насильства.

Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені ОСОБА_2 у заяві обставини, дії ОСОБА_3 по відношенню до заявника є проявом психологічного насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

З матеріалів справи вбачається, що заявник є постраждалим від дій заінтересованої особи, що мають ознаки домашнього насильства.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Суд розцінює вищенаведені дії ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 як прояв психологічного насильства.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру щодо заявника, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дубрвська Олена Миколаївна, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

1.заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

2.заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, протягом 6 (шістох) місяців.

3.заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань ближче ніж 500 метрів до житла ОСОБА_2 , що розташоване АДРЕСА_1 , протягом 6 (шістох) місяців;

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, Ужгород, Закарпатська область).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18 лютого 2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко