Справа № 210/6712/21
Провадження № 2/210/520/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі Головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.11.2021 р. у позивача в додатку «Дія» з`явилося виконавче провадження № 67369295 відкрите приватним виконавцем Лисенко Ю.О. на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 24.05.2021 р. за реєстровим номером 58400 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на суму боргу 41434,84 грн. Позивач зазначає,що з матеріалами справи ознайомився на сайті за допомогою ідентифікатора доступу до виконавчого провадження.

Так, дійсно, 30.08.2019 р. позивачем було на сайті оформлено кредитний договір № 289373444 в електронному вигляді з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про надання коштів (надалі Кредитний договір) на суму 4000,00 грн., строком на 26 (двадцять шість) календарних днів (п.1.3), із зобов`язанням сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,79 % в день від суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного п. 1.3 цього договору. Примірник цього договору позивач не отримував. Як вбачається з виконавчого напису від 24.05.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Остапенко Є.М. за реєстровим номером 58400 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄАПБ»в сумі 41434,84 гривень, що право вимоги у ТОВ «ЕАПБ» виникло на підставі договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 р., тобто до укладання кредитного договору від 30.08.2019 р.

Позивач справно сплачував платежі на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з листопада 2014 року він перебував у складі Збройних Сил України, та в період з 23.03.2020 р. по 13.08.2020 рік безпосередньо приймав участь в Операції об`єднаних сил на сході країни ОТУ «Схід» Донецької області, а тому не міг здійснювати погашення заборгованості в той період.

Після повернення із зони бойових дій, він звертався в телефонному режимі до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», але жодної відповіді, чи може товариство зробити перерахунок заборгованості за час його знаходження в зоні бойових дій та як сплачувати відсотки, оскільки договір укладався на короткий термін, він не отримав.

З виконавчим написом нотаріуса позивач не згоден, так як неправомірно нарахована сума боргу, оскільки ним здійснювалось погашення боргу. Строк на який надавав кредит був встановлений до 24.09.2019 року. Інших посилань на строк не має, а тому на момент вчинення виконавчого напису кредитний договір був припинений. Чи були нараховані відсотки після строку повергнення кредитних коштів йому не відомо. Жодних повідомлень від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідача він не отримував. З даним виконавчим написом від 24.05.2021 р. позивач незгодний та вважає його таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено незаконно, за відсутності документів, що підтверджують безспірність та з порушенням процедури його вчинення, проти виконавчого напису заперечує та просить суд визнати останній таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 19.11.2021р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що 30 серпня 2019 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі по тексту - ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА") та Позивачем було укладено Кредитний договір № 289373444 (далі по тексту - Кредитний договір).ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" в свою чергу було переуступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" (далі по тексту - ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС"). 03 січня 2019 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103 (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 289373444 від ЗО серпня 2019 року.

24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 58400, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 41434,84 грн. на підставі документів, які надав відповідач, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) Оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 58400, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 41434,84 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною.

Крім того, загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки.Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за № 58400, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору № 20190103 відступлення прав вимоги від 03 січня 2019 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 03 січня 2019 року по 03 січня 2022 року, а отже твердження Позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, адже право вимоги виникло у Відповідача 03 січня 2019 року і до моменту звернення Відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 24.05.2021 минуло менше трьох років. Відповідач також вважає,що витрати на професійну правничу допомогу на суму 3600,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того Позивачем не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3600,00 грн., тобто в цій частині судових витрат Позивачу повинно бути відмовлено.

Треті особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню.

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, 24.05.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 58400, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 41 434,84 грн.(а.с.18).

Крім того, як вбачається з копії виконавчого напису, виконавчий напис було вчинено начебто через невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», якому ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019р., якому ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р.відступлено право вимоги за Кредитним договором №289373444 від 30.08.2019р., укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 (а.с.18).

На підставі вищезазначеного виконавчого напису та заяви представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 13.10.2021р., 03.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесено постанову та відкрито виконавче провадження за №67369295 (а.с.19,24).

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи договір №289373444 від 30.08.2019року, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про надання коштів на суму 4000,00 грн., строком на 26 (двадцять шість) календарних днів (п.1.3), із зобов`язанням сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,79 % в день від суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного п. 1.3 цього договору.

П. 1.2.Договору, строк дії Договору починається з моменту його укладання та становить 26 (двадцять шість) днів.

Проте, як вбачається з виконавчого напису від 24.05.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Остапенко Є.М. за реєстровим номером 58400 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄАПБ»в сумі 41434,84 гривень, що право вимоги у ТОВ «ЕАПБ» виникло на підставі договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 р., тобто до укладання кредитного договору від 30.08.2019 р. (а.с.18), що також не спростовується відповідачем у відзиві а натомість, відповідач наголошує на тому, що 03 січня 2019 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103 (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 289373444 від 30 серпня 2019 року.

В даному випадку факт того, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не було перевірено безспірність заборгованості при вчинення виконавчого напису підтверджується самим виконавчим написом а також письмовими поясненнями відповідача, оскільки неможливо передати право вимоги за договором раніше ніж його було підписано боржником, в даному випадку позивачем у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

Отже у обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Так, з позивача підлягає стягненню кошти за пропуск платежів, втім ані договором, ані додатком до нього означені стягненні не передбачені.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 р. «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» судам роз`яснено, що при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно принципу диспозитивності, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Жодних належних та допустимих доказів щодо спростування вимог позивача відповідачем не надано, як і не надано доказів безспірності вимог стягувача та на підставі яких було вчинено виконавчий напис №58400 від 24.05.2021року. Суду не надано належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості із позивача, оскільки боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за тридцять днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору; якщо жодна із цих дій не виконання, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі № 61-154св18.

За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог товариства, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими.

Крім того, позивачем в позові заявлено вимогу щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 3600,00 грн. В забезпечення заявлених вимог позивачем надано договір №0111 про надання правової допомоги від 01.11.2021р., додатковий договір №2 до договору №0111 про надання правової допомоги від 08.11.201р., акт наданих послуг від 15.11.2021р., ордер на надання правової допомоги, свідоцтво адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію на оплату послуг адвоката на суму 3600 грн.. від 15.11.2021р. (а.с.29-33).

Доводи відповідача стосовно того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів витрати ним суми 3600 грн. на правничу допомогу суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 01.11.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням юридичних послуг «Верхуша, Кшижевська та Партнери» укладено Договір про надання правової допомоги та додатковий договір до договору про надання Адвокатським об`єднанням юридичних послуг (правової допомоги) від 01.11.2021р. відповідно до якого вартість послуг визначено у розмірі 3600,00 грн.(а.с.26-28).

На підтвердження сплати вартості юридичних послуг надано копію квитанції №73410232.1 від 15.11.2021 року щодо внесення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 3600,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 року №0111 (а.с.30).

Обсяг наданих послуг підтверджується актом наданих послуг від 15.11.2021року про здачу-прийняття робіт (наданих послуг) (а.с.29).

Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу обґрунтовані належним чином та письмовими доказами а тому їх слід стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі в сумі 3600,00 грн.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача на користь держави згідно ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908,00грн. та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454,00грн. оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.05.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим номером 58400 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 41 434,84 гривень.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3600 (три тисячі шістсот гривень) 00 коп..

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», () на користь держави судовий збір в розмірі 1362 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні) 00коп..

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко