Справа № 452/3387/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" січня 2022 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 28.05.2020 року вона, позивачка, позичила ОСОБА_2 гроші у розмірі 15 000 грн. під розписку. Вищезгадана розписка містить кінцеву дату повернення боргу, а саме: 31.12.2020 року. В зазначений строк відповідачка кошти їй не повернула, досудові вимоги щодо повернення боргу залишились без реагування та задоволення.

Відтак, просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_3 борг за борговою розпискою в сумі 15 000 грн. та судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 9 500 грн. 00 коп. боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що відповідачка вже частково повернула їй кошти.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала наявність у неї боргу перед позивачкою та пояснила, що частково борг повернула ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно розписки від 28.05.2020 року ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. і зобов`язалась повернути грошові кошти до 31.12.2020 року. На зазначеній вище розписці міститься підпис відповідачки (а.с.5).

Суд вважає доведеним факт укладення договору позики між позивачкою та відповідачкою, що підтверджується копією належним чином завіреної розписки, оригінал якої знаходиться у ОСОБА_1 та не заперечується відповідачкою ОСОБА_2 .

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розміри позики та строк її повернення. Таким чином вказані договори позики вважаються укладеними та підлягають до виконання. Відповідно до розписки від 28.05.2020 року, позивачка виконала зобов`язання перед відповідачкою та надала кошти в борг, в той час як зобов`язання відповідачкою виконані не були в повному обсязі.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргову розписку чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу боргової розписки від 28.05.2020 року у позивачки свідчить про невиконане зобов`язання відповідачкою та підтверджує факт укладення договору позики.

Відтак, встановивши всі обставини, а саме: наявність оригіналу боргової розписки, що перебуває у позивачки, визнання відповідачкою наявність у неї боргу перед позивачкою та не надання суду доказів повернення боргу в повному обсязі відповідачкою, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення боргу обґрунтованими та підставними.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. боргу за борговою розпискою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за сплачений судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації с. Долобів Самбірського району Львівської області та проживання АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення буде складено 07.02.2022 року.

Суддя