Провадження №2/523/905/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9 А, офіс 204), треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), державний виконавець Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Гринь Анастасія Дмитрівна (65082, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36 Г) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

Установив

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 8796, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованості, що виникла за кредитним договором №15112019 від 15.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в серпні 2021 року позивач дізнався, що на примусовому виконанні Державного виконавця Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Гринь Анастасії Дмитрівни перебуває виконавчий напис щодо стягнення з позивача 25 292 (двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 00 коп.

В ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №65632196 відкритого 14.06.2021 встановлено, що приватним нотаріусом Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований за № 8796 від 18.02.2021 року, відповідно до якого: «пропоную задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період 14.11.2019 року по 18.02.2021 року включно, суму у розмірі:

-заборгованість за тіло кредиту - 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.;

-сума заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією - 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) грн. 00 коп.;

-сума заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 14 462 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 00 коп.;

-сума плати за вчинення виконавчого напису - 50 (п`ятдесят) грн. 00 коп.

Загальна сума заборгованості - 25 292 (двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 00 коп.

Виконавчий напис вчинено на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до виконавчого напису, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» отримало за договором факторингу з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» № 24122022-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргу» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Авентус Україна» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №15112019 від 15.11.2019 року згідно з умовами яких право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним №15112019 від 15.11.2019 року, перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».

Зважаючи на невідповідність виконавчого напису вимогам ЗУ «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач просив його позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 23,24).

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій підтримав пред`явлені позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 47) Окрім того надав відзив на заяву про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. (а.с. 48-52).

Представник відповідача директор ТОВ «Фінпром маркет» Яворський Р. І. надав заяву про визнання позовних вимог та просив зменшити судовий збір, що підлягає стягненню, зменшити витрати на правничу допомогу з 2000 грн. до 1025 грн. (а.с. 33-41).

Треті особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись у встановленому Законом порядку, причин неявки суду не сповітили та з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. (а.с. 30,32).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності третіх осіб.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає заяву представника відповідача про визнання позову.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований за № 8796 від 18.02.2021 року, відповідно до якого: «пропоную задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період 14.11.2019 року по 18.02.2021 року включно, суму у розмірі:

-заборгованість за тіло кредиту - 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.;

-сума заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією - 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) грн. 00 коп.;

-сума заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 14 462 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 00 коп.;

-сума плати за вчинення виконавчого напису - 50 (п`ятдесят) грн. 00 коп.

Загальна сума заборгованості - 25 292 (двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 00 коп. (а.с. 11).

Відповідно до виконавчого напису, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» отримало за договором факторингу з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» № 24122022-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргу» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Авентус Україна» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №15112019 від 15.11.2019 року згідно з умовами яких право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним №15112019 від 15.11.2019 року, перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».

14.06.2021 року старшим державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Савченко С. В. відкрито виконавче провадження № 65632196 по примусовому виконанню виконавчого напису № 8796 від 18.02.2021 року. (а.с. 12).

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5 (в редакціях на момент вчинення виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі ст.87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок. Так, відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року.

Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів.

Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовами вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку.

Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису (пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку).

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості.

Відповідач не подав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги ТОВ.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи встановленні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені й обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн. за подачу позовної заяви та у сумі 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. (а.с. 1, 15а).

Ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання до суду позовної заяви, а саме 454 грн. (50% від 908 грн., сплаченого позивачем через Відділення «Одеське РУ» АТ «Полтава Банк» за квитанцією №01-11219202/С від 01.09.2021 року), а іншу частину судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 454 грн., а також судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Таким чином, загальний розмір судових витрат по сплаті судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: 908 грн. (454 грн. + 454 грн.).

При цьому, думка представника позивача та представника відповідача щодо повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого і за забезпечення позову, є помилковою, оскільки ч.1 ст.142 ЦПК України такий порядок встановлений лише щодо судового збору, сплаченого за подачу до суду позову, а не заяви про забезпечення позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, між ОСОБА_1 та адвокатом Лубом Владиславом Володимировичем укладено угоду №65 про надання правової допомоги, а саме представництво та захист інтересів ОСОБА_1 .. Згідно з п.5 вказаної угоди, гонорарні відносини врегульовані додатковою угодою /а.с.13/.

Сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 2000 грн.

Вказані витрати суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи, а тому заява представника позивача в частині їх розподілу між сторонами та стягнення з відповідача підлягає задоволенню.

Таким чином, загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: 2908 грн. (з них: судові витрати по сплаті судового збору - 908 грн; судові витрати на професійну правничу допомогу - 2000 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12, 211, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9 А, офіс 204), треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), державний виконавець Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Гринь Анастасія Дмитрівна (65082, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36 Г) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 8796, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованості, що виникла за кредитним договором №15112019 від 15.04.2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9 А, офіс 204) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , судові витрати у сумі 2908 грн. 00 коп. (з них: судові витрати по сплаті судового збору - 908 грн; судові витрати на професійну правничу допомогу - 2000 грн.).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, , що розташоване за адресою: вул.Садова, 1-А, м.Одеса, 65023, повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 454 грн., сплачений через Відділення «Одеське РУ» АТ «Полтава Банк» за квитанцією №01-11219202/С від 01.09.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення (постанови) суду складається відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2022 року.

Суддя