ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1684/22 Справа № 175/2774/17 Головуючий у першій інстанції: Ребров С. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Кравченку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СНВ-Актив» про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, який неодноразово уточнювався, посилаючись на те, що з 04.12.1998 року по 17.06.2016 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування сторін у шлюбі ними було набуто майно, а саме: 3-кімнатну квартиру, житловий будинок та земельну ділянку, автомобіль ««Volkswagen Passat» 2011» державний номер НОМЕР_1 , автомобіль ««Volkswagen Polo» 2007» державний номер НОМЕР_2 . Після припинення шлюбних відносини сторони не змогли дійти згоди щодо поділу зазначеного майна. Тому позивач просила здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на квартиру по АДРЕСА_1 та автомобіль марки Фольксваґен модель Поло «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , а за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та земельні ділянку (кадастровий номер :11:004:0237), що знаходяться за адресою по АДРЕСА_2 , і автомобіль марки Фольксваґен модель Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію вартості частки майна в сумі 1330000,00 грн. (а.с. 3-6 т.1).

20 березня 2020 року ОСОБА_2 подала до місцевого суду заяву про зміну позовних вимог, в якій, зокрема, було залучено співвідповідача у справі ТОВ «СНВ-Актив», та змінено підстави позову. Позивач зазначила, що відповідачем незаконно було передано до статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив», яке належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Тому позивач просила вирішити позов відповідно до наступних вимог: визнати недійсною заяву серії НМО №243600 від 09.012017 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хайкіною О.Л. за №855 та акт прийому-передачі №1 від 09.08.2017 року про передачу до статутного капіталу та у власність ТОВ «СНВ-Актив» квартири за адресою по АДРЕСА_1 , житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :11:004:0237 за адресою по АДРЕСА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «СНВ-Актив» на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (запис про право власності № 21816723 від 09.08.2017), житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14 (запис про право власності 21798833 від 09.08.2017) та земельну ділянку кадастровий номер :11:004:0231 за адресою АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14 (запис про право власності 21799824 від 09.08.2017); визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру за адресою по АДРЕСА_1 , житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :11:004:0237) за адресою по АДРЕСА_2 , автомобіль марки Фольксваґен модель Поло «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки Фольксваґен модель Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином (із відступом від рівності часток, присудивши їй 3/5 від загальної вартості майна подружжя, а відповідачу 2/5 від загальної вартості майна), визнавши за нею право власності на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 , загальною площею 65.5 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м.; автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; 52/100 частини житлового будинку, загальною площею 236 кв.м., та 52/100 частини земельної ділянки площею 0.08 га ( кадастровий номер :11:004:0237) за адресою по АДРЕСА_2 ; визнати право власності за ОСОБА_1 на автомобіль Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat» 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 ; 48/100 частини житлового будинку, загальною площею 236 кв.м., та 48/100 частини земельної ділянки площею 0.08 га ( кадастровий номер :11:004:0237) за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 133-136 т.2).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року позов задоволено. Визнано недійсними заяву серії НМО № 243600 від 09.08.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хаткіною О.Л. за №855 та акт прийому-передачі №1 від 09.08.2017 року про передачу до статутного капіталу та у власність ТОВ «СНВ-Актив» квартири за адресою АДРЕСА_1 , житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :11:004:0237 за адресою АДРЕСА_2 . Скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ «СНВ-Актив» на вказану квартиру, житловий будинок та земельну ділянку. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14, земельну ділянку кадастровий номер :11:004:0237 за адресою АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14, автомобіль «Volkswagen Polo» 2007 року, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль «Volkswagen Passat» 2011 року державний номер НОМЕР_1 . Вирішено здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином (із відступом від рівності часток, присудивши ОСОБА_2 3/5 від загальної вартості майна подружжя, а ОСОБА_1 2/5 від загальної вартості майна): за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 65.5 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м; автомобіль «Volkswagen Polo» 2007р. ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 ; 52/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 236 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14; 52/100 частини земельної ділянки площею 0.08 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :11:004:0237, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14. За ОСОБА_1 визнано право власності на автомобіль «Volkswagen Passat» 2011 року, державний номер НОМЕР_4 ; 48/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 236 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14; 48/100 частини земельної ділянки площею 0.08 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :11:004:0237, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 8000,00 грн. (а.с. 155-164 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, залишивши у особистій приватній власності ОСОБА_2 автомобіль «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, а у особистій приватній власності ОСОБА_1 автомобіль «Volkswagen Passat» 2011 року випуску; та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірної квартири у розмірі 456236,50 грн. (а.с. 172-200 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, часткового закриття провадження у справі і ухвалення нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, щосторони з 04.12.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 04.12.1998 року відділом РАГС виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис 842 (а.с. 8 т.1).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , 1999 року народження, та ОСОБА_4 , 2005 року народження (а.с.81 т.1).

01 грудня 2000 року відповідач придбав квартиру по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4956, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34224396 від 26.02.2015 року (а.с. 12 т.1, 103, 64 т.3).

21 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с. 13 т.1).

05 квітня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано автомобіль Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, що також визнається відповідачем (а.с. 14 т.1).

Крім того, у період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. за реєстровим №1725, відповідач придбав земельну ділянку, площею 0,0800 га, кадастровий номер :11:004:0237, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 (а.с.57-58, 59 т.1).

Згідно п.7 вказаного вище договору, зокрема, купівля нерухомого майна здійснюється за згодою дружини покупця ОСОБА_2 , яка підтвердила це відповідною заявою, посвідченою 21.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. за реєстром №1724.

05 червня 2015 року ОСОБА_1 до Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстровано за вх. №ДП48, та розпочато будівництво житлового будинку (а.с. 68 т. 3).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 року у цивільній справі №200/25152/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.12.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №842, від якого є двоє неповнолітніх дітей, - розірвано (а.с.8 т.1). Судом апеляційної інстанції оглянуто вказану цивільну справу, рішення суду від 17.06.2016 року не оскаржувалось та набрало законної сили 29.06.2016 року.

Колегія звертає увагу, що у вказаному вище рішенні суду №200/25152/15-ц від 17.06.2016 року не встановлено дату фактичного припинення шлюбних відносин.

02 липня 2016 року ОСОБА_1 до Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта - житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за вх. №ДП07 (а.с.63 т.1, 68 т.3).

Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.07.2016 року №63885776, 15 липня 2016 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 236 кв.м., за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 65-66 т.1).

Також встановлено, що 09.08.2017 року ОСОБА_1 заснував Товариство з обмеженою відповідальністю «СНВ-Актив» (), про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи (а.с. 88-90 т.1).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що статутний фонд ТОВ «СНВ-Актив» сформовано в розмірі 1000000,00 грн., з часу відкриття товариства по час розгляду справи судом єдиним учасником товариства та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1

09 серпня 2017 року, згідно заяви від 09.01.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиною О.Л. за реєстровим №855, та акту прийому-передачі вкладу до статутного капіталу №1 від 09.08.2017 року, ОСОБА_1 добровільно передав ТОВ «СНВ-Актив» () з метою формування статутного капіталу, нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 236,0 кв.м., житловою площею 62,7 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,08 га, кадастровий номер :11:004:0237, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру по АДРЕСА_1 , загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. (а.с. 68 т.1, 21, 36 т.4).

Судом апеляційної інстанції витребувано реєстраційні справи щодо реєстрації права власності на вказані вище будинок, земельну ділянку та квартиру за ТОВ «СНВ-Актив»; письмова згода позивачки ОСОБА_2 на передачу до статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив» зазначеного вище нерухомого майна у реєстраційних справах відсутня та відповідачем суду не представлена (а.с. 19-108, 140-178, 179-215 т.4).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2017 року №96394563, ТОВ «СНВ-Актив» () є власником спірного нерухомого майна, а саме житлового будинку, загальною площею 236,0 кв.м., земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер :11:004:0237, які знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 з 09.08.2017 року, а також квартири по АДРЕСА_1 з 10.08.2017 року, на підставі вказаних вище заяви відповідача №855 від 09.08.2017 року та акту прийому-передачі від 09.08.2017 року (а.с.75-77 т.1).

Відповідно до висновку експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №5083/5084/5085-18, складеного 02.08.2019 року за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної та автотоварознавчої експертизи:

- ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 станом на 17.06.2016 складала: (округлено) 912473,00 грн.;

- ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 станом на час складання експертизи складає 959011,00 грн.;

- середня ринкова вартість автомобіля Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , станом на 17.06.2016 року складала 196264,44 грн.;

- ринкова вартість автомобіля Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , станом на час проведення експертизи складала 182715,32 грн. (а.с. 24-86 т.2).

Висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 23.09.2021 року №СЕ-19/104-21/20858ОБ встановлено, що вартість житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 236,0 кв.м, який складається з: А-2 -житловий будинок, ЦП - цокольний поверх, а-1- тераса, а - вхід, а 1 -ганок, Б -гараж, І - замощення, №1-4 - огорожі, №5 - септик, без врахування проведених ремонтно-оздоблювальних робіт, станом 27.07.2021 могла складати 2543888,00 грн.;

вартість житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 236,0 кв.м, який складається з: А-2 -житловий будинок, ЦП - цокольний поверх, а-1- тераса, а - вхід, а 1 -ганок, Б -гараж, І - замощення, №1-4 - огорожі, №5 - септик, без врахування вартості робіт матеріалів та обладнання щодо: фарбування стін, штукатурки стін, укладення кахлю на стіни кахлю і ламінату на підлогу, обшитої гіпсокартоном стелі, встановленої сантехніки, встановлених дерев`яних сходів, встановлених міжкімнатних дверей, обладнання саун (плитка кахельна, дерев`яні панелі тощо), укладення тротуарної плитки на території домоволодіння та без урахування дизайнерського ландшафту станом 27.07.2021 могла складати 2543888,00 грн.;

вартість земельної ділянки площею 0,08 га, що розташована за адресою по АДРЕСА_2 кадастровий номер :11:004:0237, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, станом 27.07.2021 могла складати 257715,00 грн.;

вартість квартири, загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що розташована за адресою по АДРЕСА_1 , станом на 27.07.2021 могла складати 1353900,00 грн. без ПДВ (а.с. 91-121 т.3).

Середня ринкова вартість ідентичного колісного транспортного засобу - автомобіля Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, об`єм двигуна 1798 см.куб., станом на серпень 2017 року, може становити 422380,00 грн., відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку КТЗ №01/12/2021, складеного 17.12.2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. (а.с. 112-119 т.4).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України, відповідно до ч. 3 та ч. 4 зазначеної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або заводом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України, визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Норми законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у фактичному користуванні позивачки перебуває квартира по АДРЕСА_1 та автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , зареєстрований на її ім`я.

В свою чергу, у фактичному володінні (користуванні) відповідача перебуває житловий будинок і земельна ділянка за адресою по АДРЕСА_2 . Автомобіль Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, проданий відповідачем, що підтверджується матеріалами справи, визнано відповідачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Також встановлено, що придбана в період шлюбу квартира 01.12.2000 року та земельна ділянка 21.05.2015 року, а також житловий будинок, будівництво якого було розпочато 05.06.2015 року в період шлюбу сторін, а завершено повністю та введено в експлуатацію 02.07.2016 року після розірвання 29.06.2016 року шлюбу, передано ОСОБА_1 09-10 серпня 2017 року до статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив».

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України (тут і надалі, в редакції, що діє з 15.12.2017 року) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до положень пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), тут і надалі, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; та вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відтак серед ознак, визначених у частині першій статті 20 ГПК України для відмежування господарської юрисдикції від інших, є, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (пункт 3); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6); щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують право на майно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна (пункт 13) тощо.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №922/88/20 (провадження №12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 (провадження №12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження №12-286гс18), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (провадження №12-143гс19).

Для розмежування юрисдикції спору у цій справі серед зазначених критеріїв розмежування слід також визначити хоча б один з таких критеріїв, як здійснення господарської діяльності, або наявність спору з корпоративних правовідносин, або спору щодо права власності на майно, реєстрації та обліку цього майна тощо.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина перша статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України)).

Відповідно до приписів частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами розуміють відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частина третя статті 167 ГК України). Участь у товаристві майном і узгодження між учасниками спільного управління ним наділяє учасника корпоративними правами, а тому відносини щодо цих прав мають характер корпоративних правовідносин.

Отже, спір з корпоративних правовідносин виникає щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі який вибув.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19 (провадження № 12-133гс19), від 04 вересня 2019 року у справі № 927/90/19 (провадження № 12-103гс19); від 11 червня 2019 року у справі № 922/2005/18 (провадження № 12-261гс18), від 11 червня 2019 року у справі № 917/1338/18 (провадження №12-23гс19).

Положення пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України у їх розмежуванні передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справах як за змістом правовідносин (господарські, корпоративні), так і за предметом спору(вимоги щодо прав на майно, реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами).

Таким чином, ГПК України серед інших спорів, юрисдикція яких чітко визначена його положеннями як господарська, визначає як спори господарської юрисдикції також спори щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 115 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 85 ГК України товариство є власником майна, продукції та доходів, які отримані від статутної діяльності або з інших передбачених законодавством та/або статутом джерел, не заборонених законодавством.

Підстави позбавлення господарського товариства права власності на належне йому майно визначено ЦК України та ГК України, а також іншим законодавством про регулювання діяльності господарських товариств та законодавством щодо обігу майна. Однією з підстав позбавлення товариства його майна є передача належного товариству майна учаснику, який вийшов з товариства, як вартості частки у статутному капіталі товариства.

Визначаючи юрисдикцію спору, слід також мати на увазі, що правовідносини між учасниками господарського товариства, крім ЦК України та ГК України, врегульовано також Законом України від 19 вересня 1991 року №1576-XII «Про господарські товариства» та Законом України від 06 лютого 2018 року №2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальність», які серед іншого впорядковують також правовідносини між учасниками товариства щодо майна товариства і, зокрема, формування статутного капіталу та розподілення майна товариства при виході учасника з господарського товариства.

Визначення юрисдикції спору в цій справі залежить від змісту права ТОВ «СНВ-Актив», заявлених позивачем вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Звертаючись до суду у березні 2020 року з уточненим позовом, ОСОБА_2 зазначила про порушення свого права власності на спільне майно подружжя, зокрема, житлового будинку, загальною площею 236,0 кв.м., земельної ділянки, площею площею 0,08 га, кадастровий номер :11:004:0237, які знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 , а також квартири по АДРЕСА_1 , яке було передано ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив», членом якого він є. При цьому позивач просила визнати недійсними правочин щодо відчуження зазначеного спільного майна подружжя сторін, скасувати незаконні реєстраційні дії щодо перереєстрації права власності на вказане нерухоме майно із ОСОБА_1 на ТОВ «СНВ-Актив».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що правочин з відчуження вищевказаного спірного майна на користь ТОВ «СНВ-Актив» було вчинено на підставі заяви відповідача від 09.012017 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хайкіною О.Л. за №855, акту прийому-передачі №1 від 09.08.2017 року про передачу майна до статутного капіталу та у власність ТОВ «СНВ-Актив», рішення (викладеного у протоколі загальних зборів №1) засновника ОСОБА_1 від 09 серпня 2017 року про формування статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив» грошовими коштами за рахунок майнового вкладу єдиного засновника на суму 1000000,00 грн. (а.с. 103, 105, 107 т.4).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2017 року №96394563, за ТОВ «СНВ-Актив» () зареєстроване право власності на спірне нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2 09.08.2017 року, а також на квартиру по АДРЕСА_1 10.08.2017 року, на підставі, зокрема, вказаних вище заяви відповідача №855 від 09.08.2017 року та акту прийому-передачі від 09.08.2017 року (а.с. 75-77 т.1).

У результаті внесення майна до статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив» ОСОБА_1 отримав корпоративні права у вказаному товаристві.

Згідно пояснень представника позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 25.01.2022 року, позивач оспорює заяву відповідача №855 від 09.08.2017 року та акт прийому-передачі від 09.08.2017 року в цілому як правочин переходу права власності на спірне нерухоме майно від ОСОБА_1 до ТОВ «СНВ-Актив», що підтверджується протоколом та звукозаписом вказаного судового засідання.

З огляду на підстави заявлених позовних вимог (уточнених) у цій справі та мотиви, покладені в їх обґрунтування, спір у цій справі виник з правовідносин щодо майна, яке однією зі сторін спору - вважається таким, що внесено як вклад учасника та належить товариству на праві власності, та з приводу реєстрації цього майна, тому такий спір підлягає розгляду у судах господарської юрисдикції.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №591/5242/18 (провадження №14-168цс20), від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (провадження №12-71гс20).

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до статті 377 ЦПК України рішення місцевого суду в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «СНВ-Актив» про визнання недійсними заяви серії НМО №243600 від 09.08.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хаткіною О.Л. за №855 та акту прийому-передачі №1 від 09.08.2017 року про передачу до статутного капіталу та у власність ТОВ «СНВ-Актив» квартири за адресою по АДРЕСА_1 , житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :11:004:0237, розташованої за адресою по АДРЕСА_2 ; про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «СНВ-Актив» на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 (запис про право власності №21816723 від 09.08.2017), на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_2 (запис про право власності 21798833 від 09.08.2017) та на земельну ділянку кадастровий номер :11:004:0231, розташовану за адресою по АДРЕСА_2 (запис про право власності 21799824 від 09.08.2017) - підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, в редакції, що діє з 08.02.2020 року, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Оскільки апеляційний суд вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України в частині закрити провадження у справі; враховуючи об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, колегія відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України (у редакції Закону №460-IX) роз`яснює позивачці, що розгляд справи в частині зазначених вище позовних вимог, що стосуються нерухомого майна, віднесено до юрисдикції господарського суду.

ОСОБА_2 розяснено, що розгляд справи за її позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «СНВ-Актив» в частині визнання недійсними заяви серії НМО №243600 від 09.08.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хаткіною О.Л. за №855 та акту прийому-передачі №1 від 09.08.2017 року про передачу до статутного капіталу та у власність ТОВ «СНВ-Актив» квартири за адресою по АДРЕСА_1 , житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :11:004:0237, розташованої за адресою по АДРЕСА_2 ; про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «СНВ-Актив» на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 (запис про право власності №21816723 від 09.08.2017), на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_2 (запис про право власності 21798833 від 09.08.2017) та на земельну ділянку кадастровий номер :11:004:0231, розташовану за адресою по АДРЕСА_2 (запис про право власності 21799824 від 09.08.2017) - віднесено до юрисдикції господарського суду.

З урахуванням викладеного вище, позовна вимога щодо визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартири по АДРЕСА_1 , житлового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер :11:004:0237) за адресою по АДРЕСА_2 ; позов в частині поділу вказаного майна задоволенню не підлягає у звязку з передчасністю.

Щодо позовних вимог про поділ спільного рухомого майна подружжя - автомобіля Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , та автомобіля Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, колегія зазначає наступне.

Як було встановлено судом, вказані вище автомобілі придбані в період шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що також визнається позивачкою та відповідачем. Кожен із вказаних автомобілів є неподільною річчю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що автомобіль Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, який перебував у володіння та користуванні відповідача, останній продав після припинення шлюбних відносин з позивачкою та кошти, отримані від продажу авто, використані ОСОБА_1 у власних інтересах, що визнано сторонами. При цьому, відповідно до уточнених позовних вимог, позивачка просить визнати право власності на це авто за відповідачем; позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації за частку від вартості автомобіля Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat»,2011 року випуску, ОСОБА_2 не заявлена.

Отже, підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на автомобіль Фольксваґен Пассат «Volkswagen Passat» 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , в порядку поділу майна подружжя, - відсутні, оскільки цей транспортний засіб відповідачем, на час розгляду справи, відчужено.

В свою чергу, автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та перебуває у її фактичному користуванні і володінні, що визнано сторонами.

Крім того, згідно письмових заперечень відповідача на позовну заяву, він визнає позов в частині визнання права власності за позивачкою на автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, та погоджується із залишення цього транспортного засобу у володінні та користуванні позивачки (а.с. 107-111 т.1). Це також підтверджується змістом апеляційної скарги, в якій відповідач зазначає, що визнає за позивачкою право власності на автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo» 2007 року випуску, який зареєстрований саме на позивачку (а.с. 199-200 т.2).

Таким чином, встановивши, що автомобіль Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, зареєстрований на ім`я позивачки та фактично перебуває у її володінні і користуванні; враховуючи, що сторони визнають вказане авто обєктом спільної сумісної власності подружжя, відповідач погоджується із залишенням вказаного автомобіля у користуванні, володінні, у власності позивачки, - колегія дійшла висновку, що спір між сторонами щодо автомобіля Фольксваґен Поло «Volkswagen Polo», 2007 року випуску, відсутній, тому позов у відповідній частині задоволенню не підлягає.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Колегія звертає також увагу, що позивач не позбавлена можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, зокрема, з позовом до господарського суду щодо права на нерухоме майно, яке передане до статутного капіталу ТОВ «СНВ-Актив».

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СНВ-Актив» про визнання недійсними заяви серії НМО №243600 від 09.08.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хаткіною О.Л. за №855 та акту прийому-передачі №1 від 09.08.2017 року про передачу до статутного капіталу та у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «СНВ-АКТИВ» квартири за адресою по АДРЕСА_1 , житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :11:004:0237, розташованої за адресою по АДРЕСА_2 ; про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СНВ-АКТИВ» на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 (запис про право власності №21816723 від 09.08.2017), на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_2 (запис про право власності 21798833 від 09.08.2017) та на земельну ділянку кадастровий номер :11:004:0231, розташовану за адресою по АДРЕСА_2 (запис про право власності 21799824 від 09.08.2017) закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова