Справа № 428/5232/19
Провадження № 2/428/114/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Борисова Дмитра Геннадійовича в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні дитини та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Борисов Дмитро Геннадійович в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні дитини та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_3 народилась спільна дитина донька ОСОБА_5 . 14 квітня 2017 року рішенням Сєвєродонецького міського суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. На підставі рішення суду з ОСОБА_3 на користь відповідача стягуються аліменти на утримання спільної дитини. З серпня 2018 року відповідач перешкоджає позивачу зустрічатись з донькою і він не знає, де вона знаходиться. Він неодноразово звертався до поліції з заявою про розшук дитини, але йому постійно відмовляли посилаючись на те, що це є цивільно-правові відносини і для захисту своїх прав необхідно звернутися до суду.

01 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб його участі у вихованні дитини, оскільки згоди між собою сторони не дійшли, і мати не дозволяє позивачу бачитися з дитиною. Дії відповідача негативно впливають на психіку дитини і її нормальний розвиток, виховання і порушує права дитини.

У зв`язку з цим позивач вважає, що батьки мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у спілкуванні, тому його представник звернувся з позовом до суду та просив:

- зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні і вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визначити такі способи участі позивача ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : систематичне побачення позивача з дитиною щомісячно два дні на місяць в останню суботу та неділю кожного місяця з 09-00 години ранку до 19-00 години вечора у присутності матері; необмежене спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто, засобами мобільного телефонного зв`язку, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку з 17-00 години до 20-00 години кожного дня; відпочивати з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно влітку на морі чи іншому місці для оздоровлення дитини протягом двох тижнів за попередньою домовленістю між батьками про час та місце відпочинку.

На виконання ухвали суду від 18.06.2019 представником відповідача адвокатом Чернобаєм С.С. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі з наступних підстав. Позивач вже 2 роки не бере участі у вихованні дитини, не сплачує аліменти на її утримання, впливає на дитину негативно під час телефонних розмов, що підтверджується фактом небажання дитини знову спілкуватися з батьком. Неодноразово мати дитини зверталась за консультаціями до психологів стосовно стану здоров`я дитини. Позивачу добре відомо, який дитячий заклад відвідує донька, під час візиту до якого позивач поводив себе некоректно, неадекватно та висловлював нецензурні фрази. Ще під час шлюбу позивач у присутності дитини дозволяв собі докори, принизливі та образливі вислови, необґрунтовану критику на адресу матері, провокував скандали та агресивну поведінку відносно відповідача, чим викликав у дитини неповагу до неї як матері, підривав її авторитет та перешкоджав розвитку у дочки правильних морально-етичних принципів. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю, про що батько не заперечував. З 20.09.2018 по теперішній час зі сторони позивача не було жодних проявів піклування про здоров`я дитини, не надавалась жодна матеріальна допомога дитині. На думку позивача, спілкування батька з дитиною негативно впливає на її психоемоціональний стан, адже після розмов з батьком дитина стає нервовою і не бажає знову спілкуватися з ним. Твердження позивача про те, що відповідач перешкоджає йому зустрічатись з дитиною є безпідставними і не підтверджені жодним доказом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі та прийняти рішення на розсуд суду в інтересах дитини.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 682, батьком якої записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 .

14 квітня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.04.2017.

Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 01.03.2019 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1626 грн. одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації згідно із законом.

Згідно з довідкою № 175 від 03.10.2019, виданою Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 26 «Світанок», дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідувала дошкільний навчальний заклад № 26 м. Сєвєродонецька з 20.01.2017 по 20.11.2018.

Відповідно до інформації щодо можливості встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 1199 від 06.03.2020, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради не має змоги провести відповідну роботу для складання висновку про встановлення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 , проте не заперечує проти самого факту спілкування батька з донькою в такий спосіб, який не буде порушувати режиму і розпорядку для дитини. Підставою ненадання висновку стало те, що відповідач ОСОБА_3 не з`явилася на засідання комісії, а згодом переїхала жити до іншого міста.

Згідно з копією Витягу з протоколу дослідження відношення дитини до кожного із батьків дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованки старшої логопедичної групи № 3 ЗДО № 26 «Світанок», емоційний стан і інтелектуальний розвиток дитини відповідає віковим нормам, на момент обстеження відхилень немає. Дівчинка легко вступає в контакт, комунікабельна, виявляє пізнавальний інтерес. Рівень розвитку соціального інтелекту дитини - достатній. Під час обстеження настрій позитивний. Аналіз результатів обстеження вказує на позитивні міжособистісні стосунки у родині. Сімейна ситуація, в якій зараз перебуває дитина, сприймається дівчинкою як нормальна. В психологічному статусі дитини відсутні фрустраційні прояви потреби в близьких емоційних контактах з усіма членами родини (мати, батько, громадянський чоловік). Своїх батьків і громадянського чоловіка матері дівчинка сприймає як значущих і близьких людей, демонструє позитивне ставлення до кожного з них в різних ситуаціях обстеження. Відповіді ОСОБА_6 не мали елементів соціального научіння (дівчинку не навчали «як слід відповідати»). Ознак надмірного психологічного індукування дитини (формування одним з батьків негативного ставлення дитини до того з батьків, хто проживає окремо) на даний момент не виявлено.

Як вбачається з копій заяв, наявних в матеріалах справи, позивач ОСОБА_3 неодноразово звертався до органів поліції та прокуратури з приводу вчинення перешкод колишньою дружиною у спілкуванні та участі у вихованні спільної дитини.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні їхньої спільної доньки. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державною.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язків її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 Конвенції ООН).

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного й гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Аналогічна норма відображена у ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину в атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Також судом встановлено, що колишнє подружжя проживає окремо, малолітня донька ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . У своєму позові позивач зазначає, що з серпня 2018 року відповідач перешкоджає йому зустрічатись з донькою. Позивач має активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дочки з батьком відповідає її інтересам.

У висновку Сєвєродонецької міської ради № 1199 від 06.03.2020 щодо можливості встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено, що спеціалістами служби було складено акт - обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з цим актом для малолітньої ОСОБА_5 створені усі необхідні умови для проживання, дитина забезпечена усіма необхідними речами, іграшками, харчуванням. Батьків дитини, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було запрошено на комісію з питань захисту прав дитини для узгодження графіку, за яким батько буде бачитися з дитиною. На засіданні комісії батьки не дійшли згоди щодо визначення часу та способу спілкування батька з малолітньою донькою. Батько просив надати йому час терміном в один місяць для можливості дійти згоди з матір`ю дитини щодо спілкування з дочкою та спільно визначити чіткий графік, враховуючи те, що батько проживає в іншому місті. Відділом освіти було проведено психологічне обстеження малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , результат якого вказав, що дитина сприймає сімейну ситуацію як нормальну, своїх батьків та громадянського чоловіка матері сприймає як близьких, демонструє позитивне ставлення до кожного з них, ознак соціального научіння та надмірного психологічного індукування дитини на той момент виявлено не було.

Таким чином, судом встановлено, що сторони продемонстрували конфліктні відносини з приводу участі у спілкуванні з дитиною, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що вона перешкоджає йому зустрічатись з дитиною, батько жодним чином з вересня 2018 року не проявляв бажання спілкуватися та матеріально забезпечувати доньку.

З позовної заяви позивача вбачається, що він не може в повній мірі брати участь у вихованні своєї доньки, оскільки мешкає в іншому місті, однак хоче дбати про свою дитину, спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, він цікавиться життям та вихованням своєї дитини, йому не байдужа її доля та він має намір надалі приймати безпосередню участь у її вихованні. Останнім часом він був позбавлений можливості спілкуватися зі своєю донькою, оскільки мати відповідач по справі, постійно здійснює перешкоди в їх спілкуванні, проте він любить доньку та бажає приймати активну участь у її житті, розвитку та утриманні.

Суд, ураховуючи поведінку батька, його відношення до дитини та беручи до уваги інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, доходить висновку, що ОСОБА_3 не втратив цікавість до своєї доньки.

Оскільки дії позивача свідчать про те, що він не втратив інтересу до дитини, має бажання та можливості утримувати та виховувати її, ураховуючи доведеність певних намагань позивача проявити турботу про доньку, а також наявності конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини бажає спілкуватися та виховувати доньку, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_3 в частині встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

При цьому, судом враховуються інтереси малолітньої ОСОБА_5 та відповідача та встановлюється графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дитини, не відриває її від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному її існуванню.

Так, визначаючи способи участі позивача у вихованні дочки та визначаючи години спілкування, судом враховано рекомендації щодо режиму дня, який має забезпечувати високу працездатність дитини протягом навчального дня, тижня, року, захищати нервову систему від перевтоми, підвищувати загальну стійкість організму, створювати сприятливі умови для фізичного і психічного розвитку.

Правильно організований режим дня сприяє встановленню фізіологічної рівноваги організму з середовищем, в якому здійснюються виховання і навчання, тому що він заснований на всебічному обліку особливостей росту, розвитку, умов життя дитини.

Основні режимні моменти доби дітей, зокрема учнів - це навчальні заняття в школі і вдома, заняття в установах додаткової освіти, гуртках і т.д., рухливі ігри та спорт, прогулянки, допомога в сім`ї і самообслуговування, вільний час, прийом їжі і нічний сон. Головним у розпорядку дня має бути розумне чергування розумових та фізичних навантажень і праці та відпочинку, при цьому будь-яка діяльність, як інтелектуальна, так і фізична, за характером і тривалістю повинна бути посильною для підлітка, не перевищувати меж його працездатності, а відпочинок - забезпечувати повне функціональне відновлення організму.

З метою дотримання найкращих інтересів дитини, недопущення тривожності та травматичності нервової системи, збереження її спокійного емоційного стану, поступового відновлення довіри до батька суд вважає за можливе проведення побачень дитини з батьком виключно в присутності матері дитини ОСОБА_4 .

Крім того, суд застерігає сторони, що їх відносини між собою не повинні бути причиною надання дитині батьківських опіки та спілкування не у повному обсязі, оскільки можливі маніпулювання з їх боку (ненадання дитини для спілкування під мотивацією хвороби дитини з боку матері або спілкування з дитиною під час стресових ситуацій або хвороби дитини не в її інтересах з боку батька, або інших подібних випадках) можуть негативно відобразитися на моральному та фізичному здоров`ї їх дитини, а тому при вирішенні питання спілкування з дитиною батьки повинні керуватися лише інтересами своєї доньки. Суд звертає увагу, що встановлений графік не позбавляє можливості спілкування батька з донькою і в інший час, але таке спілкування повинно відбуватися в інтересах дитини та погоджено обома батьками.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дочкою, суд вважає за необхідне у її задоволенні відмовити, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів створення відповідачем таких перешкод позивачу, а доведено лише наявність суперечок між сторонами щодо порядку та часу спілкування та відвідання дитини.

Вимога позивача щодо спільного відпочинку з донькою влітку на морі чи іншому місці для оздоровлення дитини протягом двох тижнів за попередньою домовленістю між батьками про час та місце відпочинку, на думку суду, жодним чином не враховує інтересів дитини, звичний і сталий спосіб її життя з матір`ю та свідчить лише про бажання батька максимально задовольнити свої потреби у спілкуванні з донькою, без урахування її інтересів та думки.

Крім того, ураховуючи конфліктну ситуацію між батьками щодо виховання їх спільної дитини, а також те, що позивач не є громадянином України, а є громадянином Сирійської арабської республіки, суд вважає, що відпочинок батька з донькою тривалий час без присутності матері створює небезпеку неповернення дитини з такого відпочинку до матері, хоча й надані сторонами докази не свідчать про такі наміри.

За таких обставин суд вважає, що позов адвоката Борисова Дмитра Геннадійовича в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні дитини та встановлення способу участі батька у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню, а таке рішення суду буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 19.04.2019 про сплату судового збору у сумі 768, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 384, 20 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Борисова Дмитра Геннадійовича в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні дитини та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, задовольнити частково.

Визначити такі способи участі позивача ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- систематичне побачення позивача з дитиною щомісячно два дні на місяць в останню суботу та неділю кожного місяця з 09-00 години ранку до 19-00 години вечора у присутності матері;

- необмежене спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто, засобами мобільного телефонного зв`язку, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку з 17-00 години до 20-00 години кожного дня.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульв. Дружби Народів, буд. 32, .

Повне рішення складено 31.01.2022.

Суддя І. С. Посохов