Справа № 298/90/20
У Х В А Л А

18 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д., вирішуючи питання про вступ у справу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на стороні ОСОБА_1 в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 22 жовтня 2020 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом ОСОБА_1 до Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

в с т а н о в и в :

15.02.2022 р. до Закарпатського апеляційного суду надійшов лист від Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із проханням терміново поінформувати про результат розгляду заяви про вступ у справу на стороні заявника від 30.12.2021 р. № 42833.4/Б-25134.3/21/27.3.

Одночасно колегія суддів зауважує, що жодного листа від 30.12.2021 р. № 42833.4/Б-25134.3/21/27.3 Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на адресу Закарпатського апеляційного суду не надходило, що підтверджується довідкою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2022 р. (копія додається).

До листа, який надійшов 15.02.2022 р., було додано копію заяви Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про вступ у справу на стороні заявника ОСОБА_1 від 30.12.2021р. № 42833.4/Б-25134.3/21/27.3, у зв`язку з чим колегія суддів зауважує таке.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у січні 2020 р., рішенням Великоберезнянського районного суду від 22 жовтня 2020 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено, з апеляційною скаргою на вказане рішення ОСОБА_1 звернувся у листопаді 2020 р.

15 лютого 2022 р. до Закарпатського апеляційного суду надійшов супровідний лист Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини разом із листом від 30.12.2021 № 42833.4/Б-25134.3/21/27.3 Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому остання вважає необхідним вступити у справу на стороні заявника ОСОБА_1 із метою захисту його прав та інтересів.

На обґрунтування указує, що ОСОБА_1 у своєму клопотанні до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини просить у встановленому законом порядку вступити у справу № 298/90/20 з метою захисту його прав та свобод як похилого за віком, що відповідно до п.10 ч.1 ст.13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», є підставою для звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до суду на стороні заявника.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Пунктами 1-3 ст. 3 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» визначено, що метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

Положеннями ч.2 ст. 56 ЦПК України встановлено, що з метою захисту прав і свобод людини і громадянина у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може особисто або через свого представника звертатися до суду з позовом (заявою), брати участь у розгляді справ за його позовними заявами (заявами), а також на будь-якій стадії розгляду вступати у справу, провадження в якій відкрито за позовами (заявами) інших осіб, подавати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, у тому числі у справі, провадження в якій відкрито за позовом (заявою) іншої особи. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини повинен обґрунтувати суду неможливість особи самостійно здійснювати захист своїх інтересів. Невиконання Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини вимог щодо надання зазначеного обґрунтування має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.3 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини`уповноважений має право з метою захисту прав і свобод людини і громадянина особисто або через свого представника в установленому законом порядку: - звертатися до суду про захист прав і свобод осіб, які через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права і свободи; брати участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за його позовами (заявами, клопотаннями (поданнями); - вступати у справи, провадження в яких відкрито за позовами (заявами, клопотаннями (поданнями) інших осіб, на будь-якій стадії їх судового розгляду; - ініціювати незалежно від його участі у судовому провадженні перегляд судових рішень.

Ініціювання вступу в справу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини обґрунтовується похилим віком заявника.

Належить зауважити, що позов бул опред`явлено в січні 2020 р., а з відповідною заявою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Білак Ю.В. звернувся 23.12.2021 р., тобто практично через 2 роки після звернення до суду з позовом, до речі, не першим, оскільки з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 виступав позивачем у таких справах про визнання незаконним і скасування рішення Лютянської сільської ради: 298/536/16 (а.с.54-57, 58-61); 298/815/15 (а.с.73-81); 22-5493/10 (а.с.190-192), судові рішення у вказаних цивільних справах переглядалися як судом апеляційної інстанції, так і судом касаційної інстанції.

Також належить зауважити, що позивач має адвоката Качмар О.Б., що підтверджується копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1046193 від 03 листопада 2021 р. (а.с.225) та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.226). 14.02.2022 р. адвокат позивача ознайомлювалася із матеріалами справи, що підтверджується її підписом на відповідному клопотанні (а.с.224), проте в судове засідання, яке відбулося 15.02.2022 р. ні позивач, ні його адвокат не з`явилися. Відомостей щодо розірвання договору про надання правничої (правової) допомоги матеріали справи не містять.

Попри це, з метою належного захисту прав та законних інтересів позивача, з урахуванням наявності відповідного клопотання, суд вважає можливим допустити до участі в справі Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на стороні позивача.

Керуючись ч.2 ст. 56, ст.ст. 259, 260, 261 ЦПК України, -

у х в а л и в :

1. Допустити Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до участі в справі на стороні позивача ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 22 жовтня 2020 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом ОСОБА_1 до Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування.

2. Повідомити Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що наступний розгляд справи відбудеться 31 травня 2022 р. о 15.30 год.у відкритому судовому засіданні в приміщенні Закарпатського апеляційного суду за адресою: м. Ужгород, вул. О. Довженка, 7.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4. Повне судове рішення складено 18.02.2022 р.

Судді: