Справа № 710/1402/21
Провадження № 2/710/37/22
УХВАЛА

14.02.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Харченко Л.М.,

представника позивача Швеця М.М.,

прокурора Ружиної М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Шпола клопотання сторін про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до Лип`янського сільського голови Іщенка Сергія Юрійовича за участі Звенигородської окружної прокуратури з процесуальними правами та обов`язками позивача про стягнення шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області шкоду в розмірі 127903,05 грн.

Позов позивач мотивує тим, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 у справі №710/18/20 визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Лип`янської сільської ради Іщенка С.Ю. від 29.11.2019 № 176/К «Про звільнення ОСОБА_2 », стягнуто з Лип`янської сільської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 127903,05 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., судовий збір в сумі 4725,19 грн., матеріальну шкоду в розмірі 3831,43 грн. На виконання вказаного судового рішення Управлінням державної казначейської служби у Шполянському районі Черкаської області з Лип`янської сільської ради проведено стягнення в повному обсязі. Наразі позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в порядку регресу.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.10.2021 було відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач надав суду відзив, в якому вказав, що рішення Шполянського районного суду Черкаської області у справі №710/18/20 змінено постановою Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 та вирішено в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Лип`янської сільської ради, третя особа Лип`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Лип`янської сільської ради Шполянського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, стягнення моральної шкоди рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 03.12.2020 змінити, виклавши мотивувальну частину щодо мотивів задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення позивача, виклавши в цій частині рішення в редакції цієї постанови та, зменшивши стягнуту судом першої інстанції завдану моральну шкоду до 3000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з Лип`янської сільської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 3 831,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Лип`янської сільської ради судові витрати пропорційно до відмовлених позовних вимог в сумі 812,32 грн. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 у справі №710/18/20 Постанову Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 в частині мотивів задоволення позовних вимог залишено без змін. При цьому суд касаційної інстанції вказав, що належними відповідачами у цій справі є також Лип`янський сільський голова та Лип`янська загальноосвітня школа I- III ступенів. До цих осіб позовні вимоги не пред`явлені, клопотань про їх залучення до участі у справі як співвідповідачів позивач не заявляв. Тому у справі, що переглядається, позовні вимоги пред`явлені за неналежного суб`єктного складу відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у позові. Виходячи з цих обставин та зважаючи на те, що сільський голова Лип`янської сільської ради Іщенко С.Ю. не був залучений до участі у справі №710/18/20 як відповідач, звернення на нього стягнення за час вимушеного прогулу виплаченого ОСОБА_2 , не буде відповідати вимогам справедливості. При цьому Верховний Суд визначив, що сільський голова, видаючи розпорядження про звільнення ОСОБА_2 , діяв як посадова особа Лип`янської сільської ради, яка уповноважена на прийняття рішення про звільнення директора комунального закладу. Відповідно до ст.137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Враховуючи те, що звільнення ОСОБА_2 не є злочинною дією сільського голови ОСОБА_1 та не вчинене з корисливих мотивів, більш того, судами апеляційної та касаційної інстанції встановлено фактично наявність підстав для такого звільнення, з урахуванням ст.137 КЗпП України шкода може бути зменшена до розміру посадового окладу сільського голови ОСОБА_1 , що становить 12000,00 грн. Крім того, виплативши на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 127903,05 грн. Лип`янська сільська рада нарахувала та сплатила податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати в розмірі 23022,55 грн. та військовий збір в розмірі 1918,55 грн., на розмір яких підлягає зменшенню сума прямої дійсної шкоди Лип`янської сільської ради. Тому відповідача просив суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача 12000,00 грн.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що погоджується з позицією відповідача.

07.12.2021 до суду надійшла заява від Звенигородської окружної прокуратури, в якій вона повідомила про свій вступ у справу відповідно до положень ст. 56 ЦПК України.

Ухвалою суду від 22.12.2021 заяву Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області про вступ прокурора до розгляду справи за позовом Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до Лип`янського сільського голови Іщенка Сергія Юрійовича про стягнення шкоди в порядку регресу було вирішено задовольнити та допущено до участі у справі за позовом Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до Лип`янського сільського голови Іщенка Сергія Юрійовича про стягнення шкоди в порядку регресу Звенигородську окружну прокуратуру Черкаської області з процесуальними правами та обов`язками, наданими позивачу.

Ухвалою суду від 22.12.2021 провадження у справі було зупинено та призначено проведення процедури врегулювання спору в справі за позовом Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до Лип`янського сільського голови Іщенка Сергія Юрійовича про стягнення шкоди в порядку регресу за участі Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області з процесуальними правами та обов`язками, наданими позивачу.

20.01.2022 року під час здійснення спільної наради сторони повідомили про врегулювання спору мирним шляхом - укладанням мирової угоди, тому ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 20.01.2022 було припинено процедуру врегулювання спору за участю судді та поновлено провадження у справі.

20.01.2022 від сторін справи до суду надійшла мирова угода, згідно якої сторони шляхом взаємних поступок дійшли до мирової угоди, на наступних умовах:

1.Відповідач зобов`язується сплатити позивачу шкоду в розмірі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень) протягом тридцяти днів з дати набрання законної сили ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області про затвердження цієї мирової угоди.

2.Відповідач зобов`язується сплатити на користь позивача витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №710/1402/21 в розмірі 2481,00 грн. протягом тридцяти днів з дати набрання законної сили ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області про затвердження цієї мирової угоди.

3.Позивач у випадку виконання аідповідачем умови п.1 цієї мирової угоди відмовляється від майнових претензій до позивача, пов`язаних з відшкодуванням шкоди в порядку регресу.

Сторони просять суд визнати та затвердити дану мирову угоду і закрити провадження в справі.

У судове засідання представник позивача з`явився та просив затвердити мирову угоду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник прокуратури в судове засідання з`явився та заперечував щодо затвердження мирової угоди, мотивуючи тим, що умови мирової угоди не розглядались на сесії сільської ради, протокол засідання комісії не є відповідним документом, який виданий повноважним органом по вирішенню питань щодо надходження коштів до місцевого бюджету.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження згаданої мирової угоди суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цьогоКодексу.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує права охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

За змістом п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Так, на підтвердження своїх повноважень представник позивача Швець М.М. надав суду довіреність, посвідчену 18.01.2022 приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Курінним А.В., зареєстровану в реєстрі за № 13, відповідно до якої Лип`янська сільська рада в особі сільського голови Іщенка Сергія Юрійовича, який діє згідно рішення Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 20.11.2020, № 2-1/20, уповноважив Швеця Миколу Миколайовича, представляти інтереси та вести справи з усіх питань в судах всіх інстанцій, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», в тому числі укладення мирової угоди (досягнення примирення на будь-якій стадії адміністративного, цивільного та господарського процесу), а також у всіх державних, адміністративних, правоохоронних, податкових, виконавчих органах (а.с. 152).

Відповідно до п. 2, 3, 13, 14, 15, 16 ч. 4 ст. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова:

2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;

14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів;

16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

Отже, довіритель в особі сільського голови Іщенка Сергія Юрійовича, який також є відповідачем у справі, уповноважив ОСОБА_3 представляти інтереси та вести справи Лип`янської сільської ради, розпорядником бюджетних коштів, якої є також голова сільської ради Іщенко Сергій Юрійович.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до частин першої та другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).

Згідно зі статтею 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Довіреність та договір доручення є одними з основних документів, які посвідчують права представників під час вчинення ними певних дій. Так, довіреність видається для представництва перед третіми особами, а договір доручення передбачає обов`язок вчинення повіреним певних юридичних дій від імені та коштом довірителя.

Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем, а договір доручення довірителем і повіреним.

Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі № 360/1742/18 (провадження № 61-16849св19).

За своєю правовою природою довіреністю є односторонній правочин, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19).

Згідно з частиною третьою статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому словосполучення «у своїх інтересах» слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 727/3501/16-ц (провадження № 61-30020св18), від 19.05.2021 у справі № 642/7417/18 (провадження № 61-246св20).

Згідно з п. 67 постанови Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 908/3467/19 представник, який вчиняє правочин від імені довірителя сам с собою, завжди знаходиться в ситуації конфлікту інтересів, адже інтерес різних сторін правочину не співпадає. Зокрема, у випадку укладення договору купівлі-продажу, інтерес продавця полягає у реалізації товару за найбільшу ціну, а інтерес покупця - за найменшу, інтерес продавця полягає у скороченні строків розрахунку, а покупця - у їх збільшенні, тощо.

Таким чином, згідно з нормами законодавства ОСОБА_3 уповноважений сільським головою Іщенком Сергієм Юрійовичем, як представник Лип`янської сільської ради, зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення та вчиняти дії в інтересах сторони, яку представляє.

Водночас Лип`янський сільський голова Іщенко Сергій Юрійович довіритель, також одночасно є і відповідачем у даній справі.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 перебуває в ситуації конфлікту інтересів, оскільки його довіритель Лип`янський сільський голова Іщенко Сергій Юрійович є і представником позивача і відповідачем в справі, що розглядається.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя, що неминуче випливає з суті спору між стороною позивача та стороною відповідача.

Отже, вивчивши зміст мирової угоди, суд приходить до висновку, що укладення мирової угоди суперечить вимогам закону, оскільки мирова угода підписана представником позивача Швецем М.М. як представником Лип`янської сільської ради, так як його довірителем є Лип`янський сільський голова Іщенко Сергій Юрійович, який є відповідачем у даній справі.

Крім того суд зветає увагу, що 14.02.2022 до суду надійшло звернення депутатів Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про те, що мирова угода суперечить інтересам Лип`янської територіальної громади та питання мирової угоди не вирішувалось на засіданні сесії сільської ради в порушення вимог п.27 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема «виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету», відтак відмова позивача від отримання повної суми відшкодування в порядку регресу з відповідача фактично є безпідставною передачею коштів відповідачу, які підлягають зарахуванню до місцевого бюджету.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 142, 200, 207, 255, 258, 259, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В затвердженні мирової угоди, укладеної між Лип`янською сільською радою Звенигородського району Черкаської області та Лип`янським сільським головою Іщенком Сергієм Юрійовичем відмовити та продовжити судовий розгляд.

Відкласти розгляд справи о 13 год. 30 хв. на 09.03.2022.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду по даній справі.

Ухвала в повному обсязі складена 18.02.2022.

Суддя Н.П. Побережна