ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1266/21

Головуючий у першій інстанції Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/57/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України,

третя особа, яке на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного судового рішення 23.11.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії аграрних наук України, ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що згідно наказу Національної академії аграрних наук України від 11.06.2020 № 210-к його було призначено виконуючим обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України з 12.06.2020 до призначення директора. Підставою видачі наказу була його заява від 09.06.2020 та лист Інституту садівництва від 09.06.2020 № 413.

Посилається, що за весь час роботи на посаді жодних стягнень до нього застосовано не було, трудові обов`язки ним виконувались належним чином.

29.03.2021 на особистий номер телефону головного бухгалтера ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України була отримана факсограма за підписом першого віце-прем`єра ОСОБА_2 , виконавець Ничкалюк В.Г., позивача було викликано на 30.03.2021 на 9-00 годин ранку в Президію НААН каб. 130, при собі мати певні документи.

З`явившись за викликом до ОСОБА_3 позивач був введений в оману, під психологічним тиском і примусом змушений був написати заяву про звільнення за домовленістю сторін. При цьому волевиявлення позивача на звільнення не було, він планував і далі працювати на підприємстві.

ОСОБА_1 зазначає, що вийшовши з президії НААН, прийнявши заспокійливий засіб, заспокоївшись, він зателефонував до керівництва Інституту садівництва та дізнався, що його безпосереднє керівництво нічого не знає про його звільнення та не має волевиявлення на зміну керівника, на підставі чого позивачем майже одразу була написана заява про те, що раніше подана заява є такою, що не відповідає дійсності та не є поданою.

У зв`язку з викладеними обставинами стан здоров`я позивача погіршився, загострились наявні у нього хронічні хвороби внаслідок чого позивач перебував на лікарняному з 31.03.2021 по 10.04.2021. При цьому 11.04.2021 був вихідним днем, та стан здоров`я не дозволяв стати до роботи, тому з 12.04.2021 по 30.04.2021 позивач перебував на лікарняному.

Оскільки з 01.05.2021 по 04.05.2021 включно були вихідними днями, то 05.05.2021 позивач мав стати до роботи, проте дізнався, що 31.03.2021 був виданий НААН наказ № 132-к про його звільнення з 31.03.2021 за домовленістю сторін. Таким чином, звільнення під час лікарняного є протиправним.

Звернувшись до підприємства з вимогою отримання належно оформленої трудової книжки, копії наказу про звільнення та розрахунку, він нічого не отримав, лише 06.05.2021 позивач отримав трудову книжку з записом про звільнення за угодою сторін з 31.03.2021, та отримав довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату від 31.03.2021.

Позивач зазначає, що згідно судового наказу Чернігівського районного суду від 04.02.2021 про стягнення з ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 105 228, 35 грн, позивачем фактично було отримано 61 578, 78 грн.

ОСОБА_1 вважає, що його звільнення відбулось без законних підстав, з порушенням встановленої законодавством процедури, крім того, президент НААН не має повноважень звільняти керівників дослідних господарств, таким чином, наказ від 31.03.2021 про звільнення винесений з перевищенням повноважень службовою особою, та він є незаконним, а тому позивач повинен бути поновлений на роботі та на його користь має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода у відповідності до положень ст. 235 КЗпП України.

В обґрунтування моральної шкоди посилається на те, що він є керівником з багаторічним досвідом, має більше 45 років загального трудового стажу, є поважною та шановною у місті людиною, має заслуги перед державою. Незаконне звільнення позивача призвело до погіршення його стану здоров`я через що він змушений був тривалий час перебувати на лікарняному, з метою свого фізичного, душевного та психологічного стану позивач був змушений переїхати з м. Чернігова до с. Волосківці Корюківського району Чернігівської області, честь та гідність були принижені, постраждала його ділова репутація, через психічний вплив відбулось погіршення можливостей реалізацій його звичок і бажань, погіршення стосунків з оточуючими людьми порушено його нормальний життєвий ритм.

У позові позивач просить поновити його на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України з 01.04.2021;

стягнути з Національної академії аграрних наук України середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку зі звільненням в сумі 36 151,20 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн;

стягнути з ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду від 18.11.2021 позов ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України з 31.03.2021 на 05.05.2021 за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.

В задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що звільнення позивача здійснено відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі його поданої власноручно написаної заяви, у якій він визначив підставу звільнення - за угодою сторін, а також дату припинення трудових відносин 31.03.2021, за висновком суду протилежного не встановлено. Разом з тим, суд установив, що позивача було звільнено в період його тимчасової непрацездатності, перебування на лікарняному, а тому слід змінити дату звільнення, та відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди зазначив, що оскільки судом не встановлено обставин незаконності дій відповідачів щодо звільнення позивача, то відсутні підстави для стягнення заявлених вимог позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Крицина Ю.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського районного суду від 18.11.2021, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В порушення норм процесуального права заявник посилається на те, що справа розглянута та рішення судом ухвалено поза строком визначеним положенням статті 275 ЦПК України.

Незаконним є рішення в частині стягнення витрат з позивача на правничу допомогу, оскільки згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначає, що при розгляді справи суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки звертаючись з даним позовом позивач чітко визначився зі способом захисту свого права поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, проте судом змінено дату звільнення, що не було заявлено в позові.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається на те, що судом не досліджено належним чином волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення, та чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. При цьому зазначає, що позивач заявляв про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін та подавав відповідний лист до канцелярії Національної академії аграрних наук України. Таким чином звільнення позивача не можна вважати законним, оскільки воно відбулось поза його волею, під час лікарняного, він не був належним чином ознайомлений з наказом про звільнення, йому не було в день звільнення надано трудову книжку та не проведено остаточний розрахунок.

Щодо передачі ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України в управління Фонду державного майна апелянт посилається на Розпорядження КМУ від 12.08.2020 № 1010-р «Про передачу об`єктів державної власності до сфери управління Фонду державного майна», тобто на момент призначення позивача на посаду ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України перебувало у сфері управління Національної академії аграрних наук України, а на момент звільнення було передано відповідно до Розпорядження КМУ до сфери управління Фонду державного майна України.

У відзиві на апеляційну скаргу президент Національної академії аграрних наук України Ярослав Гадзало просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду від 18.11.2021 задовольнити частково, змінити рішення суду першої інстанції, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: позов ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без задоволення. На спростування доводів апеляційної скарги щодо розгляду справи поза строками визначеним процесуальним законом посилається на те, що розгляд справи понад встановлені строки відбувся через дії самого позивача, ним було подано клопотання про відкладення судового засідання. Щодо рішення суду в частині зміни дати звільнення позивача заявник посилається на дотримання судом норм чинного законодавства, при цьому посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 205/4196/18 за висновком якої, у разі порушення гарантії, встановленої ч. 3 ст. 40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визнавши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).

Заявник у відзиві посилається, що звільнення позивача відбулось за його волевиявленням, за його згодою, тиску з боку відповідача ніяким чином не було, позивач був звільнений не за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, а за угодою сторін, про що вказано в заяві позивача від 30.03.2021 та наказі про звільнення від 31.03.2021 № 132-к, що не спростовано позивачем. Крім того, трудова книжка та наказ про звільнення були видані позивачу з додержанням порядку, встановленого законодавством. Права позивача жодним чином не були порушені відповідачем.

За доводами відзиву щодо передачі ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» із відання Національної академії аграрних наук України до Фонду державного майна посилається, що 12.08.2020 КМУ дійсно було прийнято розпорядження № 1010-р «Про передачу об`єктів державної власності до сфери управління Фонду державного майна», проте наразі дане Розпорядження не реалізоване, передача Підприємства до Фонду державного майна не відбулось, про що свідчить інформація з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України та від Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що згідно Наказу Національної академії аграрних наук України від 11.06.2020 № 210-к ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України з 12.06.2020 до призначення директора у встановленому законом порядку. Підставою видачі наказу була заява ОСОБА_1 від 09.06.020 та лист Інституту садівництва від 09.06.2020 № 413. Наказ підписано президентом Національної академії аграрних наук України (а.с. 23 т. 1).

Як вбачається з факсограми від 29.03.2021, в.о. директору ОСОБА_1 запропоновано прибути особисто 30.03.2021 на 09 год до Президії Національної академії аграрних наук України каб.130 та при собі мати інформацію щодо наявності матеріально-технічних ресурсів господарства для проведення комплексу весняно-польових робіт; інформацію про наявну заборгованість з виплати заробітної плати та обов`язкових платежів до бюджету; інформацію про стан кредиторської заборгованості станом на 01.03.2021 з розшифровкою (а.с.24 т. 1).

З копії заяви ОСОБА_1 вбачається, що 30.03.2021 він звернувся до президента Національної академії аграрних наук України Гадзало Я.М. з заявою, в якій просив звільнити його з посади в.о. директора ДП ДГ «Чернігівське» за угодою сторін з 31 .03.2021 (а.с.119 т. 1).

30.03.2021 ОСОБА_1 подав на ім`я Президента НААН ОСОБА_4 заяву в якій зазначив, що його як керівника викликали з документами до каб.130, де він був введений в оману та під тиском змушений був написати заяву про звільнення, яку просить вважати такою, що не відповідає дійсності та є не поданою (а.с.25, 52 т. 1).

Відповідно до наказу президента Національної академії аграрних наук України № 132-к від 31.03.2021, звільнено виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України Манойла Григорія Михайловича 31.03.2021 за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.49-50, 191 т. 1).

З копії лікарняного листка вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 31.03.2021 по 09.04.2021. До роботи ОСОБА_1 мав приступити 10.04.2021 (а.с. 26 т. 1).

Згідно наказу від 16.06.2020 в ДП ДГ «Чернігівське» було запроваджено п`ятиденний робочий тиждень (а.с. 27 т. 1).

З 12.04.2021 по 30.04.2021 позивач перебував на лікарняному, до роботи мав приступити 01.05.2021 (а.с. 28 т. 1).

Копія витягу з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ДП ДГ «Чернігівське», має запис про отримання трудової книжки позивачем 06.05.2021 (а.с.42-44 т. 1).

З копії наданої довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату, вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за лютий 2021 року склала 11 035,27 грн, за березень 17 617,14 грн (а.с.45 т. 1).

Відповідно до копії Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Державне підприємство «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України засноване на основі державної власності та перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України (а.с.120-133 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині поновлення на роботі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення здійснено відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі його поданої власноручно написаної заяви, у якій він визначив підставу звільнення - за угодою сторін, а також дату припинення трудових відносин 31.03.2021, за висновком суду протилежного не встановлено. Разом з тим, суд установив, що позивача було звільнено в період його тимчасової непрацездатності, перебування на лікарняному, а тому слід змінити дату звільнення, та відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди зазначив, що оскільки судом не встановлено обставин незаконності дій відповідачів щодо звільнення позивача, то відсутні підстави для стягнення заявлених вимог позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого суду, оскільки суд першої інстанції дійшов із порушенням норм матеріального права враховуючи наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (частина четверта статті 24 КЗпП України). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 661/1601/20 (провадження № 61-14982св20) та від 29 вересня 2021 року в справі №279/3334/17 зроблено висновок про те, що «працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (частина четверта статті 24 КЗпП України). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою».

При розірванні трудового договору з ініціативи працівника роботодавець може звільнити працівника в день подання останнім заяви за умови, якщо працівник сам визначає цей день датою звільнення, вказавши при цьому поважну причину, яка зумовила прийняття ним рішення про звільнення. Визначення працівником дати звільнення є необхідною умовою досягнення взаємної домовленості між працівником та суб`єктом призначення, з метою дотримання прав та гарантій, встановлених трудовим законодавством.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про звільнення ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України було подано 30.03.2021, згідно якої позивач просив його звільнити за згодою сторін з 31.03.2021 (а.с. 92 т. 1).

Разом з тим, цього ж дня 30.03.2021 ним була подана та зареєстрована на ім`я директора Національної академії аграрних наук України заява про відкликання заяви про звільнення (а.с. 52 т. 1), тобто на момент винесення наказу № 132-к від 31.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, відкликав згоду на звільнення (а.с. 49 т. 1).

Отже на момент звільнення працівник заявив про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на роботі є необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про поновлення на роботі.

Копія витягу з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ДП ДГ «Чернігівське», має запис про отримання трудової книжки позивачем 06.05.2021 (а.с.42-44 т. 1) також підтверджено матеріалами справи і отримання наказу про звільнення позивачем саме 06.05.2022 ( а.с. 49-50 т.с. 1).

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06 листопада 1992 року, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Оскільки, судом встановлено, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Національної академії аграрних наук України є юридичною особою () та Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України ().

Середня заробітна плата позивача обчислюється виходячи з виплат, отриманих ОСОБА_1 за попередні два місяці роботи, з довідки наданої Державним підприємством «Дослідне господарство «Чернігівське» на запит суду, а саме: лютий березень 2021 року (а.с. 135 т. 2 зворот), середньоденна заробітна плата позивача склала 656,11 грн х 321 день за період з 01.04.2021 по день постановлення судового рішення 15.02.2022 становить 210 611, 31 грн, без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, яка підлягає стягненню з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України ().

Суд апеляційної інстанції критично відноситься довідки від 31.03.2021 № ЧЕР0000011 (а.с. 45 т. 1), оскільки визначені у довідці дані про нарахування суперечать даним відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми сплачених доходів та утриманих податків від 24.05.2021.

Також судом апеляційної інстанції враховано, що згідно вимог заявлених у суді першої інстанції позивач здійснив розрахунок середнього заробітку на час пред`явлення позову, разом з тим при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, з врахуванням наведеного розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить на день постановлення рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, з відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (), яке відповідно до матеріалів справи є належним відповідачем щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 210 611, 31 грн.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції і в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції рішення про задоволення вимог в цій частині.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється зокрема ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом закону, компенсація моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення, а має самостійне юридичне значення і реалізується в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Отже, враховуючи факт порушення прав позивача, яке полягало в незаконному звільненні, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та призвело до моральних страждань.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду з відповідачів Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України 50 000, 00 грн та Національна академія аграрних наук України 200 000,00 грн.

Приймаючи до уваги, що позов про поновлення на роботі підлягає задоволенню на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню частково заявлена ним до відшкодування моральна шкода за перенесені душевні страждання і порушення сталих соціальних зв`язків, в розмірі по 1 000,00 грн з кожного з відповідачів у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути на свою користь за понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 18 500,00 грн.

У підтвердження понесених витрат заявником надано договір про надання правової допомоги № б/н від 07.05.2021, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 37-42 т. 2), ордер на участь у Чернігівському районному суді Серія АХ№ 1053987 (а.с. 19 т. 1), свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Крициної Ю.О. (а.с. 20 т. 1), Додаткову угоду до Договору (а.с. 43-45 т. 2), Акт приймання-передачі № 1 виконаних робіт за Договором від 31.05.2021(а.с. 46 т. 2) на суму 11500,00 грн, Акт приймання-передачі № 2 виконаних робіт за Договором від 05.07.2021 (а.с. 47 т. 2) на суму 1000,00 грн; Акт приймання-передачі № 3 виконаних робіт за Договором від 03.08.2021(а.с. 48 т. 2) на суму 3000,00 грн; Акт приймання-передачі № 4 виконаних робіт за Договором від 01.10.2021 (а.с. 49 т. 2) на суму 1000,00 грн; Акт приймання-передачі № 5 виконаних робіт за Договором від 18.11.2021(а.с. 50 т. 2) на суму 2000,00 грн, тобто на загальну суму 18 500,00 грн.

Відповідно до наданих актів, п. 2 визначено, що Адвокатом прийнято від Клієнта гонорар за договором про надання правової допомоги за фактично виконану за Договором (а.с. 46-50 т. 2).

Заперечення або клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу надійшли від Національної академії аграрних наук України, відповідно до яких заявник вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та часом, витраченим на підготовку відповідних процесуальних документів, яке містить лише посилання щодо не співмірності з посиланням на судову практику у інших справах з зазначенням суми у інших справах, проте не містить посилань з якими саме сумами не погоджується відповідач у даній справі.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З врахуванням критерію розумності та справедливості розміру витрат на правову допомогу, враховуючи принцип співмірності оплати послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підлягає до стягнення за надання правничої допомоги в суді першої інстанції 18500,00 грн, які слід стягнути з Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України у рівних частках, а саме по 9 250,00 грн з кожного.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про поновлення його на роботі у всіх судових інстанціях.

В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави за правилами Закону України «Про судовий збір» пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до задоволених позовних вимог з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції 2106,31 грн + 100 гр (вимоги майнового характеру + моральна шкода) разом 2116,31 грн та апеляційної інстанції у розмірі 150 % - 3174,47 грн.

Стягнути з Національної академії аграрних наук України на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої 908,00 грн немайнова вимога та 100,00 грн майнова вимога (моральна шкода) та апеляційної інстанції у розмірі 150 % - 1512,00 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України з 01.04.2021.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 210 611, 31 грн, за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 9 250, 00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Стягнути з Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 9 250, 00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 5290,78 грн.

Стягнути з Національної академії аграрних наук України на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2520,00 грн.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачі Національна академія аграрних наук України (вул. Омельяновича-Павленка Михайла, буд. 9, м. Київ; ЄРДПОУ 00024360),

Державне підприємство «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України(с. Ягідне, Чернігівського району, Чернігівської області; ЄРДПОУ 00415712);

третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України (вул. Садова, 23, с. Новосілки, Києво-Святошинський район, Київська область, 03027; ЄРДПОУ 00413297),

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.02.2022.

Головуючий Судді :