Ухвала

Іменем України

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 463/11863/20

провадження № 61-20648ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу начальника Сокальського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Глушко Тетяни Олександрівни на постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Глушко Тетяна Олександрівна, Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), фізична особа-підприємиць ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Універсал Банк» на дії державного виконавця щодо визначення вартості (оцінки) нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 50077378 щодо визначення вартості (оцінки) будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати недійсним звіт про оцінку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складений 10.09.2020 року ФОП ОСОБА_2 .

Личаківський районний суд міста Львова ухвалою від 02 березня 2021 року у задоволенні скарги відмовив.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії державного виконавця вчинені в межах його компетенції та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а заявником не наведено належних мотивів та не надано доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця чи неправильності складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 звіту про оцінку будинку.

Львівський апеляційний суд постановою від 22 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 02 березня 2021 року скасував. Скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав неправомірними дії державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 50077378 щодо визначення вартості (оцінки) будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнав недійсним звіт про оцінку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складеному 10 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що допущені оцінювачем порушення під час складання звіту, є безумовною підставою для визнання незаконними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна, а також визнання оцінки недійсною.

Начальник Сокальського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Глушко Т. О. 15 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у вказаній вище справі.

Верховний Суд ухвалою вказану касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 454 грн; уточнити прохальну частину касаційної скарги у відповідності до вимог статті 406 ЦПК України, зазначивши, яке саме судове рішення Верховний Суд має прийняти за наслідками розгляду її касаційної скарги та роз`яснив про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.

Касаційна скарга мотивована тим, що дії державного виконавця вчинені в межах його компетенції та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а заявником не доведено належних мотивів та не надано доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця. Складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 звіт про оцінку будинку є виключно його суб`єктивною оцінкою дійсної вартості спірного нерухомого майна.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, в провадженні Сокальського районного відділу державної виконавчої служби знаходиться на виконанні виконавче провадження № 50077378, відкрите за заявою ПАТ «Універсал Банк» за виконавчим листом № 2-2016, виданим 20 січня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 354 336,18 грн солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк».

04 лютого 2016 року начальником відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника наявне нерухоме майно а саме: житловий будинок загальною площею 70,0 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

06 червня 2018 року державним виконавцем Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про арешт майна боржника, зокрема описано та накладено арешт на житловий будинок загальною площею 70,0 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

26 листопада 2019 року державним виконавцем Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 вересня 2017 року та сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 1012/17 від 18 жовтня 2017 року, виданого Фондом Державного майна України, та на підставі договору про проведення оцінки майна № 18/12/19, укладеного з Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, винесено висновок, яким вартість описаного та арештованого майна відповідно до акту опису і арешту майна, з метою його реалізації для погашення боргу у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» - будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без врахування ПДВ становить 257 950 грн.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до частин першої, шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав») є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна»), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Так, згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, під час якого здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка, визначення бази оцінки та подання замовнику істотних умов для укладення договору на проведення оцінки.

У пункті 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» закріплено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України 2004 року, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Такий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 821/197/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що державним виконавцем, для проведення оцінки нерухомого майна за правилами статей 20, 57 Закону України «Про виконавче провадження» залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 . Із звіту про оцінку майна вбачається, що всупереч вимогам чинного законодавства необхідний зовнішній та внутрішній огляд та фотографування об`єкту дослідження було проведено не в повному обсязі.

У звіті зазначено, що на дату оцінки стан ремонту та санітарно-технічний стан оцінюваних приміщень встановити неможливо та оцінювачем не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» .

Разом з цим, ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, тоді як за приписами статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Вказані порушення оцінювача, допущені ним під час складання звіту, є безумовною підставою для визнання незаконними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна, а також визнання оцінки недійсною.

Крім того, при застосуванні суб`єктом оціночної діяльності порівняльного методу визначення ціни об`єкту оцінки, не було підібрано приміщення для порівняння, які подібні до приміщень, яке оцінюється, оскільки з об`єктів, які містяться в звіті неможливо визначити жодної ідентифікуючої ознаки цих приміщень , зокрема, щодо площі вказаних приміщень, стану приміщень, внутрішнього ремонту та ін. Правильність обрання суб`єктом оціночної діяльності об`єктів для порівняння має суттєве значення для визначення реальної ринкової ціни об`єкта оцінки.

Згідно рецензії від 23 квітня 2021 року на звіт про оцінку нерухомого майна - будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Отже, оскаржуване судове рішення ґрунтується на засадах справедливості, добросовісності і розумності, відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

З огляду на те, що доводи, наведені заявником у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваного судового рішення, тому правильне застосовування судом апеляційної інстанції процесуальних норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про права заявника у справі, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив. Правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою начальника Сокальського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Глушко Тетяни Олександрівни на постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Глушко Тетяна Олександрівна, Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), фізична особа-підприємиць ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Універсал Банк» на дії державного виконавця щодо визначення вартості (оцінки) нерухомого майна відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров