Справа № 766/391/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.09.2019 року о 13.00 годин на перехресті вулиць 295 Стрілецької дивізії і площі Свободи у м.Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1405395, позивач звернулася до неї з заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі її заяви від 14.11.2019 року відкрито страхову справу. Після страхового розлідування позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, так як ОСОБА_2 на час настання ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №АО/1405395 від 17.09.2019 року.

Відповідно до висновку №58, експертного автотоварознавчого дослідження від 02.10.2019 року, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП в цінах на момент огляду становить 169 397,19 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля на момент його пошкодження складає 205 685,59 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП в цінах на момент огляду з урахування Ез становить 65 017,00 грн.

З огляду на викладене, просила стягнути: з ПАТ «Євро Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 63 017,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 879,85 грн. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 4 554,30 грн., стягнути з ОСОБА_2 на її користь франшизу у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 6300,00 грн., а також з ОСОБА_4 франшизу 2000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28,15 грн. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 145,70 грн..

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2021 року прийнято справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Від представника ПАТ «УПСК» надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого останній заперечува проти позову в частині заявлених до ПАТ «УПСК» вимог, з наступних підстав. Так, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 не був його законним володільцем, зважаючи на те, що автомобіль Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 було ввезено на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» громадянином SAVA ION, а тому, виключно, зазначена особа, відповідно до правил ст. 380 МК України. ОСОБА_2 , не може вважатися особою, чия обов`язкова цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «УПСК». Просив відмовити у задоволенні заявлених до ПАТ «УПСК» позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.06.2008 року транспортний засіб Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

25.09.2019 року о 13.00 годин на перехресті вулиць 295 Стрілецької дивізії і площі Свободи у м.Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1405395,відповідно до якого розмір страхового відшкодування за шкода завдану майну становить 100 000,00 грн., франшиза 2000,00 грн.

Позивач 14.11.2019 року звернулася до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування та на підставі її заяви було відкрито страхову справу. Після страхового розслідування ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, так як ОСОБА_2 на час настання ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №АО/1405395 від 17.09.2019 року.

Відповідно до висновку №58, експертного автотоварознавчого дослідження від 02.10.2019 року, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП в цінах на момент огляду становить 169 397,19 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля на момент його пошкодження складає 205 685,59 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Peugeot 4007 Feeline 2.4E, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП в цінах на момент огляду з урахування Ез становить 65 017,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок .

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ст. 3 зазначеного вище Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Відповідно до п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідач, посилаючись на те, що транспортний засіб Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування іноземцем, а отже, відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України, водій ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Судом встановлено, що страхувальником за полісом серії АО/1405395 є ОСОБА_5 .

Укладаючи з зазначеною особою договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та приймаючи від ОСОБА_5 страховий платіж, відповідач був обізнаний, що страхувальником є інша особа, ніж та, яка ввезла автомобіль засіб Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 на митну територію України з метою використання в особистих цілях. За таких обставин, відповідач повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати з договору в контексті дотримання принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не мав законних підстав посилатись на обставини відмінності особи, яка ввезла автомобіль на митну територію України, та особи, яка перебувала за кермом на момент дорожньо-транспортної пригоди, як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 , на думку відповідача, не був особою, відповідальність якої застрахована за полісом серії АО/1405395.

Крім того, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/1405395 недійсним.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 629 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання договору з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктами 22.1., 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено: при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ним підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статті 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961- IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника(його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта(аварійного сертифікату). У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором(п.3,ч1.ст.988 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «УПСК»» страхового відшкодування у розмірі 63 017,00 грн. та витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 4 700,00 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи,розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

За таких обставин, ОСОБА_2 відповідно до положень п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинен компенсувати суму франшизи у розмірі 2000,00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відтак, суд вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, що є підставою для стягнення моральної шкоди.

Як вбачається, позивач обґрунтовує завдання йому ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 6300,00 грн., тим, що відповідач грубо знехтував приписами законодавства, що регулюють дорожній рух, а після пригоди поводив себе зухвало, не йшов на контак з метою врегулювання спору та залагоджування своєї вини у скоєнні ДТП. Крім того, ушкодження автомобіля завдало додаткових переживань та змусило змінити звичайний ритм життя й докласти додаткових зусиль для відновлення цього ритму та витрачання додаткових коштів.

З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 6 300 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн., тобто по 908,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного, ст. ст. 12, 14, 22, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 178-179,258, 259, 263- 265, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», (ЄРДПОУ - 20602681) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму страхового відшкодування у розмірі 63 017,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 4 700,00 грн., а всього 67 717,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 000,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 300,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», (ЄРДПОУ - 20602681) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1816,00 грн., тобто по 908,00 грн. з кожного.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя В.В.Прохоренко