Постанова

Іменем України

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 522/9573/14-ц

провадження № 61-15728св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр-Будінвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесторг», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Златоград», Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року у складі судді Домусчі Л. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Цюри Т. В., Комлевої Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів попередніх інстанцій

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Будінвест» (далі - ТОВ «Центр-Будінвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесторг» (далі - ТОВ «Одесторг»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Златоград» (далі - ТОВ «Златоград»), Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), про зобов`язання передати у власність індивідуальні об`єкти інвестування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16 квітня 2004 року між ним та ТОВ «Златоград» укладений інвестиційний договір № 16/04и, згідно з яким ТОВ «Златоград» взяв на себе зобов`язання здійснити будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , та передати йому індивідуальні об`єкти інвестування, а саме:

- квартиру на останньому поверсі третьої житлової секції, загальною площею 168 кв. м, із вікнами з боку Деволанівського узвозу на АДРЕСА_1 ;

- офісне приміщення, загальною площею 138 кв. м, у першій секції на АДРЕСА_1 ;

- одне машино-місце підземного паркінгу на АДРЕСА_1 .

Він виконав фінансове договірне зобов`язання та перерахував кошти на загальну суму 819 000,00 грн.

27 січня 2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» укладений інвестиційний контракт № 18/11, предметом якого є співробітництво з інвестування будівництва будинку на АДРЕСА_1 , до введення його в експлуатацію.

21 серпня 2007 року ТОВ «Златоград» і ТОВ «Центр-Будінвест» договір розірвали, а ТОВ «Центр-Будінвест» повернув ТОВ «Златоград» інвестиції на суму 10 060 000 грн.

10 жовтня 2007 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, визнані за позивачем інвестиційні права на підставі інвестиційного договору від 16 квітня 2004 року № 16/04И із будівництва будинку «Замок квітів» за адресою: АДРЕСА_1 , на індивідуальні об`єкти грошового інвестування:

- трикімнатну квартиру № Б у третій житловій секції на відмітці 19.800, на останньому поверсі з вікнами на Деволанівський узвіз, загальною площею 144,38 кв. м, житловою - 69,29 кв. м;

- офісне приміщення в першій секції від АДРЕСА_1 , загальною площею 138 кв. м із окремим входом в офісі № 3 (третя секція будинку);

- одне машино-місце № 1 у підземному паркінгу.

Зобов`язано ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» виконати в натурі обов`язок, а саме: відповідно до пункту 1.3 інвестиційного договору уточнити предмет договору з визначенням у договорі індивідуальних об`єктів грошового інвестування: на трикімнатну квартиру № Б у третій житловій секції, на останньому поверсі з вікнами на Деволанівський узвіз, на відмітки 19800 м, загальною площею 144,38 кв. м, житловою - 69,29 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ; на офісне приміщення у першій секції від АДРЕСА_1 , загальною площею 138 кв. м, з окремим входом в офісі № 3 (третя секція будинку); машино-місце № 1 у підземному паркінгу. Рішення суду набрало законної сили 16 січня 2009 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 17 червня 2009 року судові рішення залишено без змін.

Вважає, що шляхом порівняння проектної документації будівництва будинку та технічного паспорта на будинок і відповіді з КП «ОБТІ» та РОН» від 09 вересня 2014 року № 445523.72.14 можна встановити, що квартира під будівельним номером «Б» на відмітці 19.8 є квартирою № 11 ; офісне приміщення № 3 є нежитловим приміщенням № 2-н.

Директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_4 визнано винною у вчинені кримінального злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 209 КК України. Цивільний позов він до неї не подавав.

Вказує на відсутність документів, з яких можливо було б встановити нумерацію машиномісця. Проте він просив передати машиномісце за № 1.

На момент укладання договору з ТОВ «Златоград» існував тільки ескізний проект 6-ти поверхового будинку. У зв`язку з невизнанням ТОВ «Центр-Будінвест» інвестиційних прав він звернувся до суду із позовом, за яким і ухвалено рішення від 10 жовтня 2007 року. Згодом отримано відповідь від КП «БТІ» про відповідність квартири під будівельним номером «Б» квартирі № 11 на відмітці 19800 м. та офісу № 3 - офіс 2н. Крім того, згідно з будівельно-технічною експертизою при розгляді кримінальної справи, квартира з будівельним номером « Б» відповідає квартирі № 11 , а офіс № 3 відповідає приміщенню 2н.

Посилаючись на викладене, позивач просив:

- визнати договір про пайову участь у будівництві житла від 10 січня 2006 року № 47, укладений між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_2 щодо квартири АДРЕСА_4 , недійсним;

- визнати договір про пайову участь у будівництві нежитлового приміщення від 19 жовтня 2005 року № 28/1, укладений між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_3 щодо нежитлового приміщення першого і другого поверху, загальною площею 657,61 кв. м, під`їзд АДРЕСА_5 , недійсним у частині 138,0 кв. м першого поверху;

- витребувати у ТОВ «Одесторг» на його користь 138 кв. м першого поверху , що складає 210/1000 частини нежитлового приміщення № 2н, за адресою: АДРЕСА_6 , яке складається в цілому із приміщення першого та другого поверху, загальною площею 659,74 кв. м;

- скасувати відносно ТОВ «Одесторг» державну реєстрацію нежитлового приміщення № 2-н, загальною площею 659,74 кв. м, за адресою: АДРЕСА_6 , у частині 138 кв. м приміщення першого поверху, що складає 210/1000 частину від загальної площі приміщення;

- застосувати реституцію, щодо скасованих правочинів відповідно до положень статті 216 ЦК України;

- зобов`язати ТОВ «Центр-Будінвест» передати йому у власність: квартиру АДРЕСА_7 ; 138 кв. м нежитлового приміщення першого поверху АДРЕСА_8 , яке складається в цілому із приміщення загальною площею 235,5 кв. м; перше машино-місце у підземному паркінгу в 3 секції будинку за адресою: АДРЕСА_6 ; зобов`язати відповідачів не перешкоджати йому в їх користуванні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для визнання недійсним договору про пайову участь у будівництві житла від 10 січня 2006 року № 47, укладеного між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_2 щодо квартири АДРЕСА_4 , та договору про пайову участь у будівництві нежитлового приміщення від 19 жовтня 2005 року № 28/1, укладеного між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_3 , скасування свідоцтва про право власності за ТОВ «Одесторг» в частині 138 кв. м; крім того, ці договори були повністю реалізовані, сторони його визнають, після чого на нежитлове приміщення 2 н, площею значно більшою ніж 138 кв. м, зареєстровано у встановленому законом порядку право власності за ТОВ «Одесторг». ОСОБА_1 не набував у встановлену законом порядку право власності на нежитлове приміщення, а квартира № 11 , яка є також предметом іпотеки за договором від 15 квітня 2007 року у ПАТ «Укрсоцбанк», ще 13 червня 2005 року розподілена між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» згідно з протоколом розподілу квартир об`єкта на користь ТОВ «Центр-Будінвест», і 21 серпня 2007 року розірваний з відповідним поверненням коштів.

Також суд вказав, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту порушеного права, так як позивач не набував права власності на спірне нерухоме майно на підставі інвестиційного договору від 16 квітня 2004 року № 16/04и, у той час як ТОВ «Центр-Будінвест» правомірно, маючи право на укладення договору інвестування уклало з ОСОБА_3 договір про пайову в будівництві нежитлового приміщення від 19 жовтня 2005 року № 28/1, а той в свою чергу, передав його як внесок до статутного капіталу ТОВ «Одесторг», тобто спірне нерухоме майно відчужено третій особі, тому положення частини першої статті 216 ЦКне може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, оскільки в цьому разі майно може бути витребувано власником від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Посилання позивача на частину першу статті 203 ЦК Україниє безпідставним, оскільки доказів на підтвердження існування таких обставин позивачем суду не надано. При цьому посилання на ту обставину, що ТОВ «Центр-Будінвест» не мав права укладати оспорювані договори, оскільки на момент їх укладання майнові права на спірне майно вже були у ОСОБА_1 , який не надавав своєї згоди та не уповноважував ТОВ «Центр-Будінвест» розпоряджатися своїми інвестиційними правами відносно індивідуальних об`єктів інвестування спростовується доказами, наявними у матеріалах справи, у тому числі, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2017 року № 5986, та фактом, що офісне приміщення, загальною площею 138 кв. м, на яке визнано інвестиційні права за ОСОБА_1 не відповідає офісному приміщенню № 2н, яке належить ТОВ «Одесторг».

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності тверджень ОСОБА_1 , що спірні об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є тим самим нерухомим майном, на яке сподівався позивач при укладанні договору та сплаті за нього коштів ТОВ «Златоград».

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі вказує на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19), Верховного суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15.

Крім того, суд першої інстанції розглянув справу без участі позивача.

У грудні 2021 року ТОВ «Одесторг» подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що суди відмовили у задоволенні позову не з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, а у зв`язку з недоведеністю вимог, а отже, доводи касаційної скарги є безпідставними.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Обставини, встановлені судами

16 квітня 2004 року між ТОВ «Златоград» (підприємство) і ОСОБА_1 (інвестор) укладено інвестиційний договір № 16/04И, відповідно до пункту 1.1 якого інвестор здійснює вклад інвестицій у вигляді грошових коштів, а підприємство здійснює будівництво житлового комплексу з вбудованими-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом на АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 1.2 інвестиційного договору індивідуальними об`єктами інвестування є:

- квартира (житловий блок) на останньому поверсі третьої жилої секції, загальною площею 168 кв. м, із виходом вікон зі сторони Деволанівського узвозу;

- офісне приміщення загальною площею 138 кв. м, у першій секції від АДРЕСА_1 ;

- одне машино-місце підземного паркінгу.

Відповідно до пункту 1.3 договору на момент затвердження робочого проекту сторони уточнять у частині розташування квартири і офісного приміщення (поверх, секція, направлення виходу вікон тощо).

Пунктом 2.1 передбачено, що інвестор зобов`язаний прийняти об`єкт інвестування за актом здачі-прийомки (дод.№ 2), який є невід`ємною його частиною.

Пункт 2.3 передбачає обов`язок підприємства: виконати будівництво житлового комплексу відповідно до проектно-кошторисну документацією, передати інвестору об`єкт інвестування в стані визначеним актом здачі-прийомки (дод № 2), який є невід`ємною його частиною; після закінчення будівництва передати інвестору житлове приміщення, офісне приміщення та машиномісце в підземному паркінгу.

Додатковою угодою (додаток № 1) до договору визначено, що сума договору складає 124 000,00 дол. США, що є еквівалентом 659 680,00 грн, інвестування здійснюється в два етапи: перший - на момент укладення договору 49 000,00 дол. США, другий - до кінця травня 2004 року - 75 000,00 дол. США.

Згідно з додатком № 3 до вказаного інвестиційного договору, Акта здачі-приймання, який також підписано обома сторонами підприємство передало, а інвестор прийняв зазначений у договорі об`єкт інвестування - квартиру, загальною площею 168 кв. м, офісне приміщення, площею 138 кв. м, одне машиномісце підземного паркінгу.

На підтвердження оплати інвестицій за договором, позивач надав копії квитанцій і платіжних доручень.

27 січня 2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» укладений інвестиційний контракт № 18/11, предметом якого є співробітництво сторін контракту з інвестування будівництва будинку на АДРЕСА_1 до введення його в експлуатацію.

14 березня 2005 року ТОВ «Златоград» передав, а ТОВ «Центр-Будінвест» прийняв будівельний майданчик за адресою: вул. Жуковського, 9, м Одеса, разом із об`єктами нерухомості, які належали ТОВ «Златоград». ТОВ «Центр-Будінвест» почав оформлювати дозвільні документи, ескізні проекти на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 ще з квітня 2003 року.

13 червня 2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» укладений протокол розподілу квартир об`єкта 6-9-10-ти поверхової будівлі на АДРЕСА_1 , згідно з яким ТОВ «Златоград» передано квартири: №№ 3 - 8, 10, 14, 15, 16, 20, 23, 24, 26 - 30, 32, 35, 36, 40, 47, 51, 53, 59, 60, 63, 64, 65, 67, 69, 70, 71.

ТОВ «Центр Будінвест» передано квартири: №№ 1, 2, 9, 11, 12, 17, 18, 19, 21, 22, 25, 31, 33, 34, 37, 38, 39, 41, 45, 46, 48, 49, 50, 52, 54, 55, 56, 57, 58, 61, 62, 66, 68, 72.

Торгово-офісні приміщення, машино-місця в підземному паркінгу та двоповерхові квартири, що розташовані на поверхах 6-9-10-ти поверхового будинку (пентхауси) між сторонами не розподілялись.

28 вересня 2006 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради надано висновок № 560/06 ТОВ «Центр-Будінвест» по ескізному проекту багатоповерхового житлового будинку із вбудованими офісними приміщеннями та дворівневим паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , яким узгоджено ескізний проект, виготовлений МЧП «Рассвет» 2005 року для подальшого проектування.

Загальна площа будинку по ескізному проекту - 15025,00 кв. м, житлова - 3151,60 кв. м, кількість квартир - 64, загальна площа офісних приміщень - 2309,00 кв. м, кількість машино-місць у паркінгу - 127.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30 вересня 2004 року № 550 ТОВ «Центр-Будінвест» надано дозвіл на проектування, будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованим магазином і прибудованою автостоянкою та про умови надання в оренду земельної ділянки, площею 0,2128 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 4 рішення встановлені терміни будівництва -початок IV квартал 2004 року; закінчення - IV квартал 2009 року.

Рішенням Одеської міської ради від 11 жовтня 2004 року № 3220-IV ТОВ «Центр-Будінвест» затверджено проект відведення та надання в короткострокову оренду земельної ділянки, площею 0, 2128 га терміном на 5 років за адресою: АДРЕСА_1 , для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованим магазином і прибудованою автостоянкою та благоустрою території .

Протоколом від 30 червня 2005 року № 4 містобудівної ради при Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради затверджено ескізний проект ТОВ «Центр-Будінвест» трьох секційного 7-10-11-ти поверхового житлового будинку із вбудованими офісними приміщеннями та дворівневим паркінгом на розі вул. Жуковського та Деволанівського узвозу. Проект розглянутий на засіданні Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини Одеської області (протокол від 17 квітня 2006 року № 03/06).

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 вересня 2005 року № 610 внесено зміни до рішення від 30 вересня 2004 року № 550, яким затверджено договір на право забудови у новій редакції з ТОВ «Центр-Будінвест».

28 вересня 2005 року ТОВ «Центр-Будінвест» уклало з Одеською міською радою договір про право забудови земельної ділянки, а 17 жовтня 2005 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,2128 га.

19 жовтня 2005 року між ОСОБА_3 і ТОВ «Центр-Будінвест» укладений договір про пайову участь у будівництві нежитлового приміщення № 28/1 за адресою: АДРЕСА_1 , 1 парадне, нежитлове приміщення № 1, загальною площею 657,61кв. м. Загальна вартість договору складає 2 822 790,93 грн, що за курсом НБУ на момент укладення договору еквівалентно 558 968,50 дол. США.

ОСОБА_3 повністю сплатив грошові кошти за цим договором, що підтверджується розрахунковими документами (платіжне доручення, квитанції) і довідкою ТОВ «Центр-Будінвест» від 03 червня 2013 року № 220.07-13.

10 січня 2006 року ОСОБА_2 уклав із ТОВ «Центр-Будінвест» договір про дольову участь у будівництві житла № 47, предметом якого є дольова участь у будівництві трикімнатної квартири АДРЕСА_9 , згідно з проектом. Адреса будинку на номери квартири є будівельними номерами та можуть бути змінені після здачі будинку в експлуатацію. Характеристика квартири № 11: трикімнатна, 6 поверх , загальна площа 146,73 кв. м, житлова - 69,58 кв. м.

ОСОБА_2 повністю сплатив загальну вартість квартири № 11 у сумі 1 444 923,68 грн, що еквівалентно 286 123,5 дол. США.

06 грудня 2006 року ТОВ «Центр-Будінвест» отримало експертний висновок № 18-15/3222/06/РП про відповідність об`єкта нормативним актам з питань енергозбереження по робочому проекту 7-10-11-ти поверхового житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та гаражем за адресою: АДРЕСА_1 .

18 грудня 2006 року ТОВ «Центр-Будінвест» отримало висновок Одеської обласної санітарно-епідемілогічної станції № 1361 про узгодження проекту 7-10-11-ти поверхового житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та гаражем за адресою: АДРЕСА_1 .

22 грудня 2006 року ТОВ «Центр-Будінвест» отримало від ДП «Чорноморський експертно-технічний центр» висновок експертизи № 51.-01.-31.-4020.06 про відповідність проектної документації нормативним актам про охорону праці по проекту 7-10-11-ти житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та гаражем за адресою: АДРЕСА_1 , а 26 грудня 2006 року висновок державної екологічної експертизи.

16 березня 2007 року Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради надано висновок № 199/07 щодо узгодження проекту будівництва 7-10-11-ти житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та гаражем за адресою: АДРЕСА_1 . До проектної документації надано історико-містобудівне обґрунтування розміщення об`єкта 2006 року, паспорт проектування об`єкта № 4008, виданий у листопаді 2006 року. У проекті будівництва змінено планування приміщень, збільшена кількість квартир до 73 та зменшена кількість машино-місць в паркінгу до 64.

17 березня 2006 року ТОВ «Центр-Будінвест» отримало лист від Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини стосовно ескізного проекту будинку, а 05 травня 2006 року про затвердження історико-містобудівного обґрунтування ескізного проекту, 14 червня 2006 року - про погодження ескізного проекту.

01 листопада 2006 року ТОВ «Центр-Будінвест» отримало архітектурно-планувальне завдання № 574 від Управління архітектури та містобудування м. Одеси на проектування багатоповерхового житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та дворівневим паркінгом на АДРЕСА_1 . Комплексним експертним висновком Одеської обласної служби Української державної інвестиційної експертизи «Укрінвестекспертиза» від 21 лютого 2007 року № 437/06 узгоджено проект 7-10-11-ти поверхового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та гаражем за адресою: АДРЕСА_1 .

26 березня 2007 року ТОВ «Центр-Будінвест» отримало дозвіл на виконання будівельних робіт № 122/07 від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси на будівництво житлового будинку з магазином та автостоянкою на АДРЕСА_1 .

Проект будівництва 7-10-11-ти поверхового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та дворівневим паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 узгоджений 16 березня 2007 року.

21 серпня 2007 року ТОВ «Златоград» і ТОВ «Центр-Будінвест» уклали додаткову угоду № 1 до інвестиційного контракту від 25 січня 2005 року № 18/11, відповідно до якої вирішили розірвати інвестиційний контракт, за умови і після належного виконання ТОВ «Центр-Будінвест» умов, у тому числі, з метою забезпечення можливості повернення ТОВ «Златоград» інвестицій, залучених ТОВ «Златоград» для проектування і будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 4 додаткової угоди встановлено, що у випадку виконання ТОВ «Центр-Будінвест» умов підпунктів «а» і «б» пункту 1 додаткової угоди, інвестиційний контракт від 25 січня 2005 року № 18/11 буде вважатись розірваним і сторони не несуть взаємних обов`язків і відповідальності за діяльність свого контрагента в межах інвестиційного контракту.

Інформацією з АБ «Південний» підтверджується, що ТОВ «Центр-Будінвест» здійснив повернення інвестицій у зв`язку з розірванням контракту від 27 січня 2007 року № 18/11 у розмірі 10 060 000 грн на поточний рахунок ТОВ «Ззатоград». Ці факти досліджені та встановлені вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року у кримінальній справі № 1527/1-507/11 стосовно директора ТОВ «Златоград» ОСОБА_4 , яку визнано винною у вчиненні злочинів у сфері господарської діяльності та легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Після затвердження поетажного плану будинку, ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Златоград» і ТОВ «Центр-Будінвест» щодо уточнення інвестиційного договору, проте йому відмовлено, в зв`язку з чим, він звернувся до Приморського районного суду м. Одеси.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2007 року в цивільній справі № 2-6460/07 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» про зобов`язання виконати обов`язки в натурі, визнані за ОСОБА_1 інвестиційні права на підставі інвестиційного договору від 16 квітня 2004 року № 16/04И по будівництву будинку «Замок квітів» за адресою: АДРЕСА_1 , на індивідуальні об`єкти грошового інвестування:

- трикімнатну квартиру № Б у третій житловій секції на відмітці 19,800, на останньому поверсі з вікнами з боку Деволанівського узвозу, загальною площею 144,38 кв. м, житловою - 69,29 кв. м.;

- офісне приміщення в першій секції від АДРЕСА_1 , загальною площею 138 кв. м із окремим входом в офісі № 3 (третя секція будинку);

- одне машино-місце № 1 у підземному паркінгу.

Зобов`язано ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» виконати в натурі обов`язок, а саме: відповідно до пункту 1.3. інвестиційного договору уточнити предмет договору з визначенням у договорі індивідуальних об`єктів грошового інвестування: на трикімнатну квартиру № Б у третій житловій секції, на останньому поверсі з вікнами з боку Деволанівського узвозу, на відмітки 19800 м, загальною площею 144,38 кв. м, житловою - 69,29 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ; на офісне приміщення в першій секції від АДРЕСА_1 , загальною площею 138 кв. м з окремим входом в офісі № 3 (третя секція будинку); машино-місце НОМЕР_2 у підземному паркінгу.

Рішення суду набрало законної сили 16 січня 2009 року. Ухвалою Верховного суду України від 17 червня 2009 року рішення першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У 2009 році між ОСОБА_1 і ТОВ «Златоград» підписана трьохстороння додаткова угода до договору інвестування від 16 квітня 2004 року № 16/04 про уточнення предмета договору.

Ця додаткова угода не підписана ТОВ «Центр-Будінвест».

21 листопада 2011 року ТОВ «Центр-Будінвест» зареєструвало Декларацію про початок виконання будівельних робіт за № ОД 5, а 03 та 07 грудня 2012 року в Декларацію внесені зміни відносно директора ТОВ «Центр-Будінвест».

Рішенням Одеської міської ради від 22 грудня 2011 року № 754 внесено зміни щодо уточнення назви об`єкта - багатоповерховий житловий будинок з вбудованими офісними приміщеннями та дворівневим паркінгом, термін завершення будівництва встановлено - 30 червня 2012 року.

У 2011 році ТОВ «ГлавСтрой» вніс корегування робочого проекту аркушів №№ 11, 12, 21, 22, 23 проекту 057-АР.

28 березня 2014 року ТОВ «Центр-Будінвест» уклало з Одеською міською радою додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 17 жовтня 2005 року.

28 лютого 2014 року в Державній архітектурно-будівельній інспекції України зареєстрована за № 67 Декларація про готовність об`єкта до експлуатації 8-12-11-ти поверхового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 .

12 березня 2014 року Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 139 трисекційному житловому будинку з підземним паркінгом та вбудованими офісними приміщеннями була присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_6 .

03 березня 2014 року між ОСОБА_3 і ТОВ «Центр-Будінвест» підписаний акт приймання-передачі до договору про дольову участь у будівництві нежитлового приміщення від 19 жовтня 2005 року № 28/1, згідно з яким ТОВ «Центр-Будінвест» передало, а ОСОБА_3 прийняв нежитлове приміщення № 2н у парадній № 1, що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 659,74 кв. м.

18 квітня 2014 року ОСОБА_3 , будучи одним із учасників ТОВ «Одесторг», вніс до статутного капіталу товариства нежитлове приміщення № 2н за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 659,74 кв. м. (протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Одесторг» від 18 квітня 2014року №1-18/04/14.

22 травня 2014 року ОСОБА_3 передав вказане нежитлове приміщення до статутного капіталу ТОВ «Одесторг» за актом приймання-передачі, а 22 жовтня 2014 року продав свою частку у статному капіталі товариства за 14 026 000, 00 грн і вийшов зі складу учасників (протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Одесторг» від 22 жовтня 2014 року).

31 липня 2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області зареєстровано право власності за ТОВ «Одесторг» на нежитлове приміщення 2н за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 659,74 кв. м (розташований на 1-му та 2-му поверсі), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 .

Постановою Господарського суду Одеської області від 22 травня 2015 року у справі № 916/4563/ 14 про визнання боржника банкрутом, ТОВ «Центр-Будінвест» визнано банкрутом. Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, ТОВ «Центр-Будінвест» () з 05 червня 2015 року перебуває в стані припинення на підставі судового рішення в справі про банкрутство, винесеного Господарським судом Одеської області.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2017 року № 5986: 1) у наданих на дослідження матеріалах справи відсутні будь-які поверхові плани або технічні паспорти, що відображають об`ємно-планувальні рішення офісного приміщення, загальною площею 138 кв. м, у першій секції від АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) за даними поверхового плану робочого проекту (057-АР, сторінка № 19), що розроблений ТОВ «ГлавСтрой», офіс № 3 має окремий вхід, розташований у третій секції житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та гаражем за адресою: АДРЕСА_1 , на відмітці 0.0 м і має загальну площу 262,65 кв. м. Відповідно до робочого проекту будь-які інші офісні приміщення з окремим входом в офісі № 3 та інші офісні приміщення на поверховому плані третьої секції будинку (від. 0.0 м.), відсутні; 3) згідно з технічним паспортом ТОВ «ЕКО Містобудувальник», загальна площа приміщень офісу 2н становить 659,74 кв. м, площа приміщень, розташованих на першому поверсі становить 272,14 кв. м; 4) на поверхових планах робочого проекту (057-АР, сторінка 19) на відмітці 0.0 м та на планах технічного паспорту ТОВ «ЕКО Містобудувальник» відсутнє приміщення або декілька приміщень, загальна площа яких становить 138 кв. м або близька за значенням площа; 5) об`ємно-планувальні рішення відображені в поверховому плані робочого проекту (057-АР, сторінка 19) на відмітці 0.0. м та об`ємно-планувальні рішення відображені в поверховому плані технічного паспорта ТОВ «ЕКО Містобудувальник» не дають можливості ідентифікувати офісне приміщення, загальною площею 138 кв. м, та встановити його місцезнаходження.

Нормативно-правове обґрунтування

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Власник має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина перша статті 387 ЦК України).

Частина перша статті 388 ЦК України містить перелік підстав, за яких власник майна має право витребовувати своє майно, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (підпункт 3 зазначеної статті).

Якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребовувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Оскільки після виконання умов інвестиційного договору інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування, які після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації трансформуються у право власності інвестора на проінвестований об`єкт з необхідністю державної реєстрації інвестором такого права за собою, то забудовник позбавлений права відчужувати об`єкт інвестування на користь будь-якої іншої особи.

Таким чином, інвестор наділений правом вимагати повернення належного йому об`єкта інвестування від будь-якої іншої особи.

14 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) сформулювала висновок про те, що у разі виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону майнові права інвестора трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного закономінтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки необхідно вважати, що у ОСОБА_1 виникло право на об`єкти інвестування з моменту завершення будівництва, то він має право на його витребування, у разі, якщо воно відчужене іншим особам.

Проте за встановлених у цій справі обставин, ОСОБА_1 не надав доказів належності проінвестованого ним майна іншим особам - відповідачам у цій справі з власності яких, за доведеності тотожності такого майна - майну, обумовленого у інвестиційному договорі, укладеного між ним та ТОВ «Златоград», можливо його витребувати.

Вирішуючи питання обґрунтованості вимог позивача, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність порушених, оспорюваних чи невизнаних прав ОСОБА_1 , оскільки позивач не надав судам жодних доказів, які б підтверджували, що квартира АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 ; нежитлове приміщення першого і другого поверху, загальною площею 657,61 кв. м, під`їзд АДРЕСА_5 , у частині 138,0 кв. м першого поверху, яке належало ОСОБА_3 , яке він передав до статутного капіталу ТОВ «Одесторг», є тим самим майном, щодо якого він 16 квітня 2004 року уклав із ТОВ «Златоград» інвестиційний договір № 16/04И, а рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2007 року у справі № 2-6460/07 за ним визнані інвестиційні права.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2017 року № 5986 офісне приміщення в першій секції від АДРЕСА_1 , загальною площею 138,0 кв. м, з окремим входом в офісі № 3 (третя секція будинку) за адресою: АДРЕСА_6 , (будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) не відповідає приміщенню № 2н, загальною площею 659,74 кв. м, за адресою: АДРЕСА_6 .

У матеріалах справи відсутні належні, достовірні докази щодо відповідності квартирі № 11 тим правам, які належать позивачу на трикімнатну квартиру «Б» без номера на відмітці 19800 м, оскільки згідно з копією технічного паспорта на квартиру № 11 від 29 вересня 2014 року і на житловий будинок від 16 грудня 2013 року, не співпадають з плануванням квартири «Б» на аркуші 23 робочого проекту на відмітці 19800 м, так як у переліку відомостей робочих малюнків основного комплексу-АР (стор. 1) вказано, що на сторінках № 19-24,№ 28, № 42-47 знаходяться всі дані по секції № 3 (семиповерховий будинок із пентхаузами на восьмому поверсі), так: на стор. 19 план на відмітці 0.00 знаходиться перший поверх третьої секції будинку, а на стор. 22 план на відмітці 9.900-16.500 знаходяться четвертий (9.000 м), п`ятий (відмітка 13.200), шостий 9 відмітка 16.500 м) поверхи третьої секції будинку. На всіх трьох будинках знаходяться квартири Б- трикімнатні, загальною площею 144,25 кв. м, а на стор.23 план на відмітці 19.800 м знаходиться сьомий поверх третьої секції, де знаходиться пентхауз. Тобто, квартира ОСОБА_6 , яка розташована на 6 поверсі знаходиться не на відмітці 19800, а на 16500 м. Також до робочого проекту зроблені корегування у 2011 році з урахуванням дворівневих квартир у трьох секціях. Квартира ОСОБА_2 знаходиться у першій секції та має інші площу.

Тобто, у порівнянні з робочим проектом та технічним паспортом на будинок та на квартиру № 11 , вона знаходиться на шостому поверсі на відмітці 16.500, а не на відмітці 19.800 м та має іншу загальну площу - 147,8 кв. м, житлову - 69,8 кв. м. Також при порівнянні технічних характеристик у робочому проекті (сторінка 23) та технічних паспортів, у квартирі № 11 не проводилися жодні перепланування.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю його порушених прав.

У своїй касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19), Верховного суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) сформульовано висновки про те, що оскільки позивачі повністю сплатили вартість пайового внеску за нерухоме майно, об`єкт будівництва не введено в експлуатацію у встановлені договором строки, ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» припинило діяльність, що ставить під сумнів можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про визнання майнових прав за позивачами на об`єкт інвестування.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального законуне будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Водночас у справі, що переглядається, предметом спору не є інвестиційні права, а майно, оскільки житловий комплекс, у якому ОСОБА_1 придбав інвестиційні права на квартиру (житловий блок) на останньому поверсі третьої жилої секції, загальною площею 168 кв. м, із виходом вікон зі сторони Деволанівського узвозу; офісне приміщення загальною площею 138 кв. м, у першій секції від АДРЕСА_1 ; одне машино-місце підземного паркінгу, введено в експлуатацію, а отже, його майнові права трансформувалися у право власності, що свідчить про те, що вказані висновки Великої Палати Верховного Суду не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли у цій справі. Крім того, судовим рішенням, що набрало законної сили у справі № 2-6460/07 за ОСОБА_1 вже визнані інвестиційні права.

У постанові Верховного суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15 висловлено правову позицію про те, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

У справі № 6-1858цс15 Верховний Суд України встановив, що ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» проінвестувало будівництво спірної квартири раніше, ніж ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу майнових прав, то відповідно до статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», воно має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об`єкти та результати інвестицій є власністю інвестора. Разом із тим, ОСОБА_7 виконав свої грошові зобов`язання за договорами купівлі-продажу майнових прав, повністю сплативши вартість, установлену вказаними договорами, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва. Однак у позивача право власності на спірні квартири не виникло. Порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». За змістом пункту 1.4 договорів купівлі-продажу майнових прав позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України ОСОБА_7 не доведено, що він є саме власником спірного нерухомого майна, й це право оспорюється або не визнається іншою особою, або те, що він втратив документ, який засвідчує його право власності, а статтею 331 ЦК України не передбачено таких спосіб захисту прав, як визнання права власності на новостворене майно шляхом ухвалення судового рішення.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 не заявляв вимог про визнання за ним права власності на проінвестоване ним будівництво спірного нерухомого майна, що свідчить про те, що правові висновки, викладені у вказаній постанові, не підлягають застосуванню.

Крім того, у своїй касаційній скарзі заявник вказує на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі.

Верховний Суд визнає вказані доводи заявника необґрунтованими, з огляду на те, що по-перше справа на розгляді у суді першої інстанції перебувала протягом трьох років, а по-друге, ОСОБА_1 , подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, не надав суду доказів його хвороби та неможливості участі його представника через зайнятість адвоката в іншому судовому процесі.

Отже, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційної провадження, не підтвердилися.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.

Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; і підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний