Справа №: 398/3579/21
провадження №: 2/398/347/22
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Кулікової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 398/2513/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач являється співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником квартири є ОСОБА_4 , який є третьою особою у справі. Позивач та третя особа володіють рівними частками квартири по 1/2 частки кожний.
Відповідач ОСОБА_3 є сином третьої особи ОСОБА_4 та онуком позивача ОСОБА_1 , якому позивач та третя особа надали згоду на реєстрацію місця проживання в квартирі.
На теперішній час в квартирі зареєстровані чотири особи позивач, третя особа, дружина третьої особи та відповідач, який хоч і зареєстрований, але фактично в квартирі не проживає з 2017 року. Відповідач разом зі своєю сім`єю з 2017 року проживає в іншому місті, родинних стосунків не підтримує, тому він не являється членом сім`ї позивача. Відповідач добровільно виїхав з квартири, забравши всі свої особисті речі, ніхто відповідачу не чинив перешкоди у користуванні квартирою.
Добровільно знятись з реєстрації відповідач відмовляється.
На теперішній час виникла необхідність в оформленні субсидії і реєстрація відповідача в належній позивачу та третій особі квартирі перешкоджає позивачу в її оформленні, а також в користуванні та розпорядженні своїм майном.
Позивач та його представник про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснення щодо позовних вимог не надав.
Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
18.02.2022 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2018 року є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується також копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136502318 та 136502447 від 04.09.2018 року та копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 144, виданої 19.07.2021 року КП «Житлогосп», в належній позивачу та третій особі квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , його син ОСОБА_4 , дружина сина ОСОБА_5 , а також онук позивача ОСОБА_1 та син третьої особи ОСОБА_4 . ОСОБА_3 .
Відповідно до акта-розпорядження КП «Житлогосп» № 247 від 21.07.2021 року, ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 2017 року. 21.07.2021 року ОСОБА_3 в квартирі був відсутній, його особистих речей немає.
ОЦІНКА СУДУ
Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач є співвласником квартири, відповідач не проживає в квартирі без поважних причин понад один рік, факт непроживання відповідача у квартирі підтверджується наданими позивачем доказами, третя особа, яка є співвласником квартири, заперечень щодо позовних вимог до суду не надала.
Факт реєстрації відповідача в належному позивачеві та третій особі житлі фактично перешкоджає реалізації прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV встановлено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав співвласника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Судові витрати позивач просив не розподіляти, тому суд залишає їх по фактично понесеним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2022 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

представник позивача адвокат Боровський Валерій Антонович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ,

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА