Справа № 134/1238/20
Провадження № 22-ц/801/334/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуСправа № 134/1238/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України

на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», Фонду державного майна України про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

Рішення ухвалив суддя Лабай О. В.

Рішення ухвалено о 15 год 31 хв у смт Крижопіль Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення 19 листопада 2021 року,

Встановив:

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», Фонду державного майна України про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала наступним.

Наказом № 109 від 20 травня 2016 року вона призначена на посаду директора Вінницької філії державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» з 23 травня 2016 року.

Наказом № 85-к/тр від 09 липня 2020 року вона звільнена з посади директора Вінницької філії «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» за п. 1 ст. 41 КЗпП України.

У понеділок, 27 липня 2020 року о 7 год 30 хв вона приступила до виконання посадових обов`язків директора філії після виходу із лікарняного. 28 липня 2020 року після закінчення робочого дня (17 год 05 хв) агроном, який на час її перебування на лікарняному тимчасово виконував обов`язки директора філії ОСОБА_2 вручив їй переданий із м. Києва наказ про її звільнення із займаної посади з 09 липня 2020 року за п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення). Наказ про звільнення видав виконуючий обов`язки генерального директора ОСОБА_3 , погодивши із заступником голови Фонду держмайна України Ігнатовським С. Ю. Погодження, наказ про звільнення і дата її звільнення датовані одним днем 9 липня 2020 року.

Розрахункові кошти і трудову книжку на день подачі позову вона не отримала. Їй не відомо про яке саме грубе порушення йдеться. Вона лише припускає, що під таким порушенням вважають те, що вона надала у безоплатне зберігання техніку, чим повністю врятувала її від розкрадання, яке планував виконуючий обов`язки директора ОСОБА_3 для передачі третім особам.

Наказ про звільнення вважає незаконним, оскільки в ньому не зазначено за яке одноразове грубе порушення трудових обов`язків вона підлягає звільненню, за яких обставин було вчинено проступок і його характер. Крім того не виявлені та не встановлені недоліки в її роботі, не зафіксоване неналежне виконання посадових обов`язків, як одноразове грубе порушення трудових обов`язків, що тягне за собою звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідачем порушено порядок звільнення з роботи: не проводилося службове розслідування, про що свідчить відсутність відповідного акту; у неї не відбирали письмового пояснення з приводу будь-яких її дій, які б могли розцінюватися як одноразове грубе порушення трудових обов`язків; не дотримано порядку і строків, визначених статями 148 і 149 КЗпП України.

Відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, не дотримано порядку звільнення, передбаченого нормами трудового законодавства. При цьому доган, нарікань та дисциплінарних стягнень стосовно її фінансової і господарської діяльності, та будь-якого іншого порушення трудового законодавства, які б призвели до блокування діяльності філії і нормального функціонування всіх підпорядкованих структурних підрозділів, нею не допускалося, зауважень до роботи філії з боку керівництва державного підприємства не було, про що свідчать грамоти.

Вважаючи звільнення незаконним позивач просила поновити строк на подання позовної заяви до суду за захистом порушених трудових прав; визнати наказ № 85-к/тр від 09 липня 2020 року про звільнення незаконним; поновити її на раніше займаній посаді і допустити в цій частині негайне виконання рішення суду; стягнути із ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 липня 2020 року по день поновлення на роботі за весь час та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» № 85-к/тр від 09 липня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Вінницької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Вінницької філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» з 10 липня 2020 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 липня 2020 року по 16 листопада 2021 року у розмірі 142 960,84 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в дохід держави судовий збір у розмірі 8,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Фонд державного майна України просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду вважає необґрунтованим і таким, що прийняте всупереч чинному законодавству та ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права і через неправильну правову оцінку обставин справи та доказів.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, відповідач не погоджується із висновками суду про те, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача не містить чітко сформульованого одноразового грубого порушення, яке стало підставою для звільнення.

Судом першої інстанції не враховано наступні докази та обставини: наказ підприємства № 30 від 14 квітня 2020 року про проведення службового розслідування стосовно порушень фінансово-господарської діяльності посадових осіб Вінницької філії; наказ підприємства № 42-к-ТР від 28 квітня 2020 року про відсторонення позивача від виконання обов`язків директора Вінницької філії з моменту ознайомлення із наказом до закінчення проведення службового розслідування; лист підприємства до Фонду за № 2/7-6/655-20 від 07 липня 2020 року щодо надання погодження на звільнення позивача, із якого вбачається, що директор філії не виконує покладені на неї обов`язки та у своїй діяльності допустила ряд грубих порушень, що призвело до значних матеріальних збитків для підприємства; акт службового розслідування від 01 червня 2020 року, у якому наданий висновок про те, що внаслідок зловживання службовим становищем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12 березня 2020 року з Вінницької філії незаконно вилучено та передано (на безоплатній основі для зберігання) фермерському господарству «Ситковецьке» справну сільськогосподарську техніку вартістю понад 1,5 млн. грн., що завадило працівникам філії виконати сільськогосподарські роботи на суму понад 212 000 грн., передбачених договором від 25 березня 2020 року № 185-2/2020-ПС, укладеного із зазначеним Фермерським господарством; допущено порушення Порядку ведення договірної роботи на підприємстві, затвердженого наказом « 68 від 22 серпня 2018 року; порушено вимоги пунктів 2.10, 2.15 Посадової інструкції директора Вінницької філії, пункту 9.3 Статуту підприємства і п. 7 Положення, ст. 6, ч. 1-4 ст. 8, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», що призвело до нарахування штрафних санкцій в розмірі 354 000 грн., пов`язаних з неподанням до ДФС України декларації про стан сплати земельного податку філією в період 2017-2019 років.

Також судом не враховано наявність листа Фонду державного майна України № 10-57-13549 від 09 липня 2020 року про погодження звільнення директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» ОСОБА_1 з дотриманням норм трудового законодавства.

Не враховано, що підприємство здійснювало ознайомлення позивача із наказом про звільнення, проте вона була відсутня на робочому місці, у зв`язку з чим було складено акт від 10 липня 2020 року про її відсутність на робочому місці о 12.20 год., яка в телефонному режимі повідомила про свою відсутність у зв`язку із хворобою. У зв`язку з відсутністю позивача на роботі 10 липня 2020 року, саме тому 28 липня 2020 року їй було надіслано повторно копію наказу про звільнення. 23 жовтня 2020 року позивачу виплачені всі належні при звільненні суми. Трудова книжка позивача знаходиться на підприємстві, оскільки вона не з`явилася за її отриманням, тому їй надіслано листа про отримання трудової книжки.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що позивач, уклавши договір безоплатного зберігання майна, порушила законодавство, положення та посадову інструкцію щодо розпорядження та користування майном, без доручення генерального директора підприємства на власний розсуд розпорядилася майном державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу».

Суд першої інстанції фактично встановив факт одноразового грубого порушення трудових обов`язків позивачем, яка не заперечувала факту укладення договору безоплатного зберігання майна, проте помилково зазначив, що в акті службового розслідування від 01 червня 2020 року і в наказі про звільнення від 09 липня 2020 року відсутнє чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника, а лише зазначено підставу звільнення п. 1 ст. 41 КЗпП України, тому прийшов до помилкового висновку про неможливість встановити яке саме одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків є підставою для звільнення.

Відповідач вважає, що сам факт укладання договору безоплатного зберігання та ремонту техніки № 1 від 10 березня 2020 року може вважатися одноразовим грубим порушенням позивачем трудових обов`язків, оскільки такі дії здійснювалися без відповідного погодження і в порушення вимог чинного законодавства.

З урахуванням роз`яснень судової практики відповідач вважає, що суд не обмежений в праві змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством.

Відповідач ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» і позивач ОСОБА_1 рішення суду не оскаржили.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Барвінський О. П. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду є законним, прийнятим з урахуванням всіх обставин справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування і прийняття нового рішення. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу» відзив на апеляційну скаргу не надіслав.

У судовому засіданні представник відповідача Фонду державного майна України підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» - адвокат Павлюк М. Г., повноваження якого у суді першої інстанції підтверджені ордером серії РН- № 1025619 виданим 16 липня 2021 року (том 3 а. с. 29), будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (судову повістку отримав 07 лютого 2022 року), у судове засідання не з`явився. Інший представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (судову повістку отримала 07 лютого 2022 року), у судове засідання не з`явилася.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення за таких підстав.

За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права, тому справа переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості оскаржуваного відповідачем рішення суду в межах доводів та вимог його апеляційної скарги. При цьому враховується, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності нарахування та неправильного розрахунку при визначенні до стягнення із відповідача ДП «ЦСЕНСМ» на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суми стягненої моральної шкоди.

В цій частині рішення суду про часткове задоволення позову не оскаржено позивачем ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що наказом в. о. генерального директора О. І. Ганжа ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» № 100-к від 20 травня 2016 року ОСОБА_5 переведена з посади завідувача Крижопільської сортодослідної станції Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на посаду директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» з 23 травня 2016 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (том 1 а. с. 14).

Наказом в. о. генерального директора В. Сахненко ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» № 85/-к/тр від 09 липня 2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» 09 липня 2020 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою у наказі вказано: погодження Фонду державного майна України на звільнення директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» ОСОБА_1 від 09 липня 2020 року № 10-57-13549. Копію наказу отримала ОСОБА_1 28 липня 2020 року о 16:53, про що свідчить її підпис (том 1 а. с. 15).

Фонд державного майна України, розглянувши звернення ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» № 2/7-6/655-20 від 07 липня 2020 року, листом № 10-57-13549 від 09 липня 2020 року повідомив, що не заперечує проти звільнення директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» ОСОБА_1 з дотриманням норм трудового законодавства (том 1 а. с. 16, 57).

Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» 30 липня 2020 року за вихідним № 2/12-7/770-20 надіслало на адресу ОСОБА_1 лист, в якому повідомило про те, що в телефонній розмові їй було повідомлено про звільнення із займаної посади 09 липня 2020 року, а також неодноразово були надіслані завірені копії наказу про звільнення № 85-к/тр від 09 липня 2020 року та листа-погодження з Фондом державного майна України № 10-57-13549 від 09 липня 2020 року та просило приїхати до підприємства за отриманням трудової книжки або надіслати листа із зазначенням поштової адреси, на яку трудову книжку слід відправити поштою (том 1 а. с. 169, том 2 а. с. 8). До листа-повідомлення відповідач надав докази про його відправлення (том 1 а. с. 170-172, том 2 а. с. 10-12), проте відомостей про його вручення матеріали справи не містять, як не містять інформації щодо неможливості чи причини його не вручення.

Наказом Фонду державного майна України № 223 від 07 лютого 2020 року затверджені зміни до Статуту Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (том 1а.с.189-206).

Згідно договору безоплатного зберігання та ремонту техніки № 1 від 10 березня 2020 року між зберігачем Фермерським господарством «Ситковецьке» та поклажодавцем Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в особі директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Мадонової-Пушкар О. Б. укладений договір безоплатного зберігання та ремонту техніки № 1, за умовами якого (п. 1) зберігач зобов`язується зберігати та повернути у схоронності майно, зазначене в п. 2 цього договору, яке передано поклажодавцем. Згідно пункту 2 переданим на зберігання майном є 36 одиниць сільськогосподарської техніки загальною вартістю 114 013,50 грн. копії договору не містять підписів сторін та відсутні записи щодо посвідчення копій (том 1 а. с. 182-183, том 2 а. с. 41-44).

Оригінал даного договору № 1 від 10 березня 2020 року містить підпис директора Вінницької філії ОСОБА_1 , підпис голови ФГ «Ситковецьке» Сікорського М. Г. відсутній (том 3 а. с. 172, 175-177).

Додаток до цього договору, в якому наведено перелік 37 назв агрегатів, їх інвентарні номери та балансову вартість, підписаний сторонами договору і їх підписи засвідчені печатками (том 3 а. с. 173-174).

Наказом в. о. ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» В. Сахненка № 30 від 14 квітня 2020 року призначено проведення службового розслідування стосовно порушень фінансово-господарської діяльності посадових осіб Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (том 1 а. с. 188).

Актом службового розслідування вн № 260/а від 01 червня 2020 року, затвердженого в. о. генерального директора ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Сахненком В. А., надані такі висновки: «Внаслідок зловживання службовим становищем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12 березня 2020 року з Вінницької філії незаконно вилучено та передано (на безоплатній основі для зберігання) фермерському господарству «Ситковецьке» справну сільськогосподарську техніку, вартість якої складає понад 1,5 млн. грн. Вказані дії завадили працівникам філії виконанню сільськогосподарських робіт на суму понад 212 000 грн., передбачених договором № 185-2/20200ПС від 25 березня 2020 року, укладеного із ФГ «Ситковецьке». ОСОБА_1 допущено порушення Порядку ведення договірної роботи на підприємстві, затвердженого наказом № 68 ДП «ЦСЕНСМ» від 22 серпня 2018 року. Порушено вимоги пункту 2.10, 2.15 «Посадової інструкції директора Вінницької філії», пункту 9.3 Статуту ДП «ЦСЕНСМ» та пункту 7 Положення, статті 6, частин 1-4 статуту 8, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», що призвело до нарахування штрафних санкцій в розмірі 354 000 грн., пов`язаних з неподанням до ДФС України декларації про стан сплати земельного податку філією в період 2017-2019 роки.

Також надані, зокрема, такі рекомендації: «1. Для ознайомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з актом здійснити виїзд до Вінницької філії для отримання від вказаних осіб пояснень з питань невиконання розпоряджень керівництва підприємства та нанесених в результаті цього збитків; 2. Притягнути ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності; 3. Начальнику юридичного відділу підготувати висновок щодо правової оцінки дій ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , внаслідок яких підприємству нанесені збитки та встановлена нестача сільськогосподарської техніки; 5. З урахуванням висновку юридичного відділу щодо дій ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернутися до правоохоронних органів з метою вжиття заходів щодо документування протиправної діяльності вказаних осіб та притягнення їх до відповідальності (том 2 а. с. 18-23).

Із акта про відсутність на робочому місці, складеному комісією в складі 5-ти осіб, 10 липня 2020 року о 12:20 год вбачається, що ОСОБА_1 не була на робочому місці. В телефонному режимі повідомила провідного бухгалтера філії ОСОБА_6 про те, що її не буде у зв`язку з тим, що захворіла. Працівникам філії було надано наказ про звільнення ОСОБА_1 та ознайомлено з ним. На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала (том 2 а. с. 47, 48, 208).

Із акта від 09 липня 2020 року № 3 про відмову від ознайомлення з наказом «Про звільнення» вбачається, що в. о. директора Вінницької філії ДП «ЦСЕНСМ» Тихоненко В. М., провідний бухгалтер ОСОБА_6 , сторож ОСОБА_7 склали даний акт про те, що ОСОБА_1 директор Вінницької філії, відмовилася ознайомитися із наказом про її звільнення (том 2 а. с. 88, 209).

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року задоволено клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи.

Призначено по цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - чи виконано записи «ознайомлений копію отримав» - з підписом та «ознайомлена копію отримала» - з підписом на останньому аркуші акта службового розслідування № 260/а від 01 червня 2020 року ОСОБА_1 чи іншою особою? (том 2 а. с. 114-115).

На аркушах справи 123-128 в томі 2 наявний оригінал акту службового розслідування вн № 260/а від 01 червня 2020 року, на останньому аркуші якого є відмітки: «ознайомлений копію отримав, підпис», «ознайомлена копію отримала, підпис» (том 2 а. с. 128).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів у цивільній справі № 134/1238/20 від 25 березня 2021 року за № 48/49/21-21 1-2. підписи: після запису «ознайомлений копію отримав» та після запису «ознайомлена копію отримала» на останньому аркуші акту службового розслідування № 260/а від 01 червня 2020 року, виконані рукописним способом кульковими ручками, без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів; 3. Підпис після запису «ознайомлений копію отримав» на останньому аркуші акту службового розслідування № 260/а від 01 червня 2020 року не ОСОБА_1 , а іншою особою; 4. Підпис після запису «ознайомлена копію отримала» на останньому аркуші акту службового розслідування № 260/а від 01 червня 2020 року не ОСОБА_1 , а іншою особою; 5. Рукописний запис «ознайомлена копію отримала» на останньому аркуші акту службового розслідування № 260/а від 01 червня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; 6. Рукописний запис «ознайомлена копію отримала» на останньому аркуші акту службового розслідування № 260/а від 01 червня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (том 2 а. с. 187-191).

Із затвердженого в. о. генерального директора ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Сахненка В. О., штатного розпису ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Вінницька філія на 2020 рік, вбачається наявність посади: директора філії (том 3 а. с. 80).

Наказом ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» № 68 від 22 серпня 2018 року «Про затвердження порядку ведення договірної роботи ДП «ЦСЕНСМ» затверджено і введено в дію з дати реєстрації цього наказу Порядок ведення договірної роботи Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (том 3 а. с. 112).

На аркушах справи 113-126 в томі 3 є Порядок ведення договірної роботи Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу».

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Барвінський О. П. надав клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку заробітку за час вимушеного прогулу станом на день розгляду справи 16 листопада 2021 року, що склав суму 155 222,89 грн. (том 3 а. с. 139-141).

29 жовтня 2020 року до суду надійшла правова позиція (міркування) відповідача ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» за вихідним № 2/8-6/1174/20 від 23 жовтня 2020 року, за підписом в. о. генерального директора В. Б. Білоуса, який виконував обов`язки генерального директора з 20 жовтня 2020 року, згідно наказу по підприємству № 138к/тр від 20 жовтня 2020 року, в якому вказано про те, що у зв`язку із відсутністю в. о. генерального директора ДП «ЦССЕНСМ» Сахненка В. О., до виконання обов`язків директора підприємства приступив із 20 жовтня 2020 року ОСОБА_8 (том 2 а. с. 1-7, 13).

У додатку до цієї правової позиції (міркування) відповідач під порядковим номером 11 зазначив довідку про доходи (том 2 а. с. 7).

В матеріалах справи наявна довідка за вихідним номером 85 від 02 жовтня 2020 року, видана за місцем вимоги ОСОБА_1 в тому, що вона дійсно працювала на Вінницькій філії ДП «ЦСЕНСМ» за основним місцем роботи на посаді директора Вінницької філії ДП «ЦСЕНСМ»; заробітна плата виплачена повністю, розрахункові виплачені із затримкою, за дні затримки нараховані кошти також виплачені. У довідці зазначена помісячно нарахована заробітна плата за 2020 рік: січень 2142,11 грн., лютий 4070,00 грн., березень 9212,00 грн., квітень 6926,87 грн., травень 7167,90 грн., червень 7437,30 грн., липень 2803,65 грн. Дана довідка не містить підпису в. о. директора Тихоненка В. М. і провідного бухгалтера Марценюк С. О., проте містить печатку «Для документів» ДП «ЦСЕНСМ» та відмітку про те, що відповідає оригіналу, засвідчена підписом помічника керівника і датою 23 жовтня 2020 року (том 2 а. с. 15).

Також в матеріалах справи наявна копія довідки № 2/13-3/716-21 від 19 серпня 2021 року виданої ДП «ЦСЕНСМ» за підписом в. о. директора Степана Красовського, що подана до суду 20 серпня 2021 року представником відповідача ДП «ЦСЕНСМ» - адвокатом Павлюком М. Г., із якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала на підприємстві Вінницька філія з 28 вересня 2015 року по 08 липня 2020 року на посаді директора філії; дохід за період з 01 травня 2019 року по 30 квітня 2020 року склав 92 210,72 грн., у тому числі дохід за 2020 рік: січень 2142,11 грн., лютий 7016,00 грн., березень 9212,00 грн., квітень 8395,91 грн. Дохід за місяці: травень, червень, липень у даній довідці не вказаний і причини його відсутності також не вказані (том 3 а. с. 55).

Крім зазначених цих двох довідок про доходи ОСОБА_1 в матеріалах справи наявна третя довідка (копія) за цим же номером і від цієї ж дати: № 2/13-3/716-21 від 19 серпня 2021 року виданої ДП «ЦСЕНСМ» за підписом в. о. директора Степана Красовського, що подана до суду 06 вересня 2021 року представником відповідача ДП «ЦСЕНСМ» - адвокатом Павлюком М. Г., із якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала у Вінницькій філії з 28 вересня 2015 року по 08 липня 2020 року на посаді директора філії; дохід за період з 01 травня 2019 року по 08 липня 2020 року склав 84 634,12 грн., у тому числі дохід за 2020 рік: січень 2142,11 грн., лютий 7016,00 грн., березень 9212,00 грн., квітень 8395,91 грн., липень 14 299,25 грн. Дохід за травень, червень не вказаний, проте у примітці зазначено, що в цей період заробітна плата не нараховувалася у зв`язку з перебуванням працівника на лікарняному. Заробітна плата за липень 2020 року склалася із окладу (286,09 грн.), лікарняних із фонду соціального страхування (8661,50 грн.), лікарняних за рахунок ДП «ЦСЕНСМ» (3703,30 грн.), компенсації за невикористану щорічну основну відпустку (1477,68 грн.), середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні (170,68 грн.). Таким чином середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 419,24 грн. (том 3 а. с. 74).

Також по справі встановлено, що згідно Статуту Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07 лютого 2020 року № 223, підприємство є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності та належить до сфери управління Фонду державного майна України (далі Суб`єкт управління підприємства) (пункт 1.1).

Відповідно до пункту 10.1 Статуту суб`єкт управління підприємства є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавством України.

Управління діяльністю підприємства здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається цим Статутом та чинним законодавством України (п. 10.2).

Виконавчим органом підприємства (одноосібним) є директор, який є посадовою особою (пункт 10.3).

Суб`єкт управління підприємства та директор діють в межах своїх повноважень та компетенції, що визначається цим Статутом та законодавством (пункт 10.4).

Управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний суб`єкту правління підприємства (пункт 10.5).

Суб`єкт управління підприємством може вирішувати будь-які питання діяльності підприємства (пункт 10.6).

Згідно пункту 10.7.33 до виключної компетенції суб`єкта управління підприємства відповідно до покладених на нього завдань належить: погодження призначення та звільнення (крім випадків звільнення працівника за власним бажанням або за згодою сторін) директором підприємства керівників та їх заступників дочірних підприємств, філій, представництв, відділень, інших відокремлених підрозділів (том 1 а. с. 65-95, 190-205).

Наказом ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» від 03 січня 2012 року № 10 затверджено і погоджено Першим заступником Міністра аграрної політики та продовольства України М. Д. Безуглим, Положення про Вінницьку філію Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу». Філія є відокремленим структурним підрозділом ДП «ЦСЕНСМ» без права юридичної особи і діє від імені підприємства в межах, визначених цим Положенням та входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України (пункти 1.1, 2.1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що акт службового розслідування від 01 червня 2020 року вн № 260/а та наказ про звільнення від 09 липня 2020 року № 85-к/тр не містять чітко сформульованого одноразового порушення, яке стало підставою для звільнення керівника. Акт службового розслідування від 01 червня 2020 року вн №260/а містить цілу систему порушень, серед яких вказано укладення договору від 10 березня 2020 року. Наказ про звільнення від 09 липня 2020 року № 85-к/тр не містить чітко сформульованого одноразового порушення, яке стало підставою для звільнення позивача, а лише зазначено, що звільнення проведено на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, внаслідок чого неможливо встановити яке саме одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків стало підставою для звільнення позивача. Судом не встановлено безпосередньо за яке дисциплінарне порушення позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а відповідачем ДП «Центр сертифікації на експертизи насіння і садивного матеріалу» не доведено вину працівника та причинного зв`язку між діями позивача і вчиненого нею порушення та негативними наслідками, які настали (могли настати) внаслідок такого порушення, з урахуванням того, що саме на роботодавця законом покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Задовольняючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 142 960,84 грн. суд першої інстанції виходив із встановлених по справі обставин, у тому числі із довідки про доходи, виданої ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» від 19 серпня 2021 року, якою вирахувано середньоденну заробітну плату позивача в розмірі 419,24 грн. та із положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

Стягуючи частково моральну шкоду із відповідача на користь позивача в сумі 2000,00 грн. суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та із того, що незаконним звільненням позивача із роботи їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних із її незаконним звільненням з роботи, втраті заробітку та нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та відстоювання свого права на працю у судовому порядку.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія судів погоджується.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини 1 і 6 статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці 7 статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Статтею 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Під пункт 1 статті 41 КЗпП підпадають такі порушення, у яких ознакою грубості характеризуються усі факти, що характеризують їх склад: і характер дії або бездіяльності працівника, і істотність наслідків порушення трудових обов`язків, і особливості причинного зв`язку між порушенням і його наслідками, і форма вини. При цьому таке звільнення є неможливим, якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер.

Звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких стягнень.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пункті 27 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, з послідуючими змінами, на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Таким чином пункт 1 статті 41 КЗпП України застосовується при звільненні керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Відповідне рішення компетентного органу, власника підприємства і наказ про звільнення повинен містить чітко сформульоване одноразове грубе порушення конкретно визначених трудових обов`язків, яке й стало підставою для звільнення керівника.

Верховним Судом України у постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, у пункті 22 роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Аналіз норм трудового законодавства, що регулюють питання розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, сам роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушень законодавства про працю.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

За правилами статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1).

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч. 2).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3).

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч. 4).

Отже, за змістом пункту 1 статі 41 КЗпП України підставою для звільнення є вчинення особою разового грубого порушення трудових обов`язків, а не триваючого чи багаторазових порушень.

З урахуванням встановлених по справі обставин слід зазначити, що відповідачем не доведено наявності одноразового грубого порушення позивачем своїх трудових обов`язків, які б послужили підставою для застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності як звільнення з роботи.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, колегія суддів прийшла до висновку, що роботодавець не довів факту одноразового грубого порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, а тому звільнення позивача є незаконним та є незаконним наказ № 85-к/тр від 09 липня 2020 року про звільнення позивача, у якому відсутнє зазначення одноразового (будь-якого) грубого порушення (у тому числі взагалі відсутнє зазначення будь-якого порушення), вчиненого директором філії, що стало підставою для її звільнення.

Крім цього в наказі № 85-к/тр від 09 липня 2020 року підставою звільнення зазначено лише: погодження Фонду Державного майна України на звільнення директора Вінницької філії ДП «ЦСЕНСМ» ОСОБА_1 від 09 липня 202 року № 10-57-13549 (том 1 а. с. 15).

Як вбачається зі змісту цього погодження за № 10-57-13549 від 09 липня 2020 року, Фонд державного майна України, розглянувши звернення ДП «ЦСЕНСМ» повідомив, що згідно пункту 10.7.33 нової редакції Статуту ДП «ЦСЕНСМ» надання такого погодження віднесено до виключної компетенції Фонду, тому він не заперечує проти звільнення директора Вінницької філії ДП «ЦСЕНСМ» ОСОБА_1 із дотримання норм трудового законодавства (том 1 а. с 16).

Враховуючи наведені норми матеріального права та встановлені обставини справи, у тому числі і те, що в оспорюваному наказі № 85-к/тр від 09 липня 2020 року про звільнення позивача із посади керівника Вінницької філії ДП «ЦСЕНСМ» не зазначено конкретного грубого порушення позивачем своїх трудових обов`язків, вчиненого одноразово, а міститься лише посилання на пункт 1 статті 41 КЗпП України та на підставу звільнення погодження від 09 липня 2020 року № 10-57-13549, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про незаконність звільнення позивача із займаної посади директора Вінницької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» за пунктом 1 статті 41 КЗпП України та поновлення її на цій посаді.

За наявності встановлених порушень при проведенні звільнення позивача із займаної посади, допущених відповідачем ДП «ЦСЕНСМ», доводи апеляційної скарги відповідача Фонду державного майна України, зокрема про неврахування доказів та обставин, зазначених в апеляційній скарзі, не мають вирішального значення по суті спору, оскільки судом встановлена відсутність правової підстави для звільнення позивача із займаної посади за пунктом 1 статті 41 КЗпП України за оспорюваним наказом № 85-к/тр.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги в тому, що суд з урахуванням роз`яснень судової практики, сам вправі змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством, оскільки судом встановлена в цілому незаконність наказу про звільнення, у якому взагалі відсутня правова підстава такого звільнення, а не те, що невірно зазначено формулювання причини звільнення, а суд не наділений повноваженнями щодо визначення саме одноразового грубого порушення керівником, наслідком чого може наступити звільнення із посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, таке право надано трудовим законодавством України лише працедавцю (статті 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України).

Не впливають на висновки суду доводи апеляційної скарги в тому, що сам факт укладання договору безоплатного зберігання та ремонту техніки № 1 від 10 березня 2020 року може вважатися одноразовим грубим порушенням позивачем трудових обов`язків, оскільки такі дії здійснювалися без відповідного погодження і в порушення вимог чинного законодавства, ураховуючи наступне.

Як визначено законом, звільнення керівника за пунктом 1 статті 41 КЗпП України застосовується за порушення, яке має ознаку одноразовості і саме про таке одноразове порушення має бути зазначено у відповідному рішенні працедавця та у наказі про звільнення, в якому обов`язково має бути зазначено чітко сформульоване таке порушення, яке є одноразовим, грубим, з обов`язковим конкретним визначенням трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення керівника.

Оскаржуваний наказ № 85-к/тр від 09 липня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 не містить викладення жодних її порушень, за яке її притягнуто саме до такого виду дисциплінарного стягнення.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в абзацах 3-4 пункту 32 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

При нарахуванні розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу суд першої інстанції виходив із наведеного та із положень вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, на підставі довідки № 2/13-3/716-21 від 19 серпня 2021 року, виданої ДП «ЦСЕНСМ», із якої вбачається дохід ОСОБА_1 за 2020 рік: січень 2142,11 грн., лютий 7016,00 грн., березень 9212,00 грн., квітень 8395,91 грн., липень 14 299,25 грн.; за травень, червень 2020 року заробітна плата не нараховувалася у зв`язку з перебуванням працівника на лікарняному. Заробітна плата за липень 2020 року склалася із окладу (286,09 грн.), лікарняних із фонду соціального страхування (8661,50 грн.), лікарняних за рахунок ДП «ЦСЕНСМ» (3703,30 грн.), компенсації за невикористану щорічну основну відпустку (1477,68 грн.), середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні (170,68 грн.) (том 3 а. с. 74). Середньоденний заробіток позивача визначений в розмірі 419,24 грн., із урахуванням якого середній заробіток позивача за весь час вимушеного прогулу з 10 липня 2020 року по 16 листопада 2021 року, суд першої інстанції визначив в розмірі 142 960,84 грн., без утримання податку і інших обов`язкових платежів, що відповідає нормам законодавства.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо не правильності здійсненого судом розрахунку середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої порушенням її законних прав, суд першої інстанції виходив із того, що порядок її відшкодування у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 13 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, відповідно до ст. 237 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як встановлено судом першої інстанції позивачу у зв`язку із звільненням було завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, пов`язаних із незаконним звільненням, втраті заробітку та нормальних життєвих зв`язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди та в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача стягнув 2000,00 грн. із відповідача ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу».

В цій частині рішення суду відповідачами не оскаржено, та в апеляційній скарзі відповідача Фонду Державного майна України не міститься доводів щодо незаконності рішення суду у цій частині.

Згідно вимог статті 430 ЦПК України суд першої інстанції допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин, дав належну правову оцінку доказам, наданих сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню, не допустив порушень норм процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2022 року