Ухвала

11 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 204/1770/21

провадження № 61-2259ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між сторонами була укладена додаткова угода від 11 грудня 2020 року до Публічного Договору Прокату Майна № 08/12/2020 від 08 грудня 2020 року, згідно з яким наймач отримав у наймодавця в прокат предмет прокату: автомобіль: «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 . За пунктом 5.1. Договору наймач сплачує наймодавцю платежі за користування Предметом Прокату авансовими платежами, відповідно Додатка № 2 до Договору, який є його невід`ємною частиною. 13 грудня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР, а саме: перед здійсненням розвороту, не впевнився в безпечності цього маневру, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку зліва, скоїв ДТП з зіткненням транспортних засобів. Внаслідок ДТП була пошкоджена задня ліва частина автомобіля «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 8048 від 04 січня 2021 року вартість понесеного матеріального збитку складає 42 221,57 грн. При цьому, витрати позивача на оплату проведення дослідження автомобіля склали 2 500 грн. Крім того, ОСОБА_1 порушив умови договору Прокату Майна № 08/12/2020 від 08 грудня 2020 року, та сума заборгованості по платежам за період з 16 грудня 2020 року по 06 січня 2021 року становить 12 000 грн та 207 грн штрафні санкції.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданих збитків 56 928,57 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість відшкодування матеріального збитку у сумі 42 221,57 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року залишено без змін.

08 лютого 2022 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 56 928,57 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481*100=248 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу чи становить значний суспільний інтерес.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов