Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1132/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Собчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Хрестівської сільської ради Хільченко Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , третя особа: Хрестівська сільська рада про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та про припинення зареєстрованого права власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Чаплинського районного суду Херсонської області з позовом до державного реєстратора Хрестівської сільської ради Хільченко Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , третя особа: Хрестівська сільська рада, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора Хрестівської сільської ради Каховського району Херсонської області Хільченко Ю.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50063014 від 06.12.2019 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та припинити право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за вказаною вище адресою, яке зареєстровано за ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що є єдиним спадкоємцем житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, який розташований по АДРЕСА_1 , та який його батько згідно заповіту заповідав саме йому. Даний будинок належав без правовстановлюючих документів, згідно даних по господарських книг №1-5 за 1986-1990 роки, 1991-1995 та 1996-2018 роки. Разом з тим, реалізувати своє право на спадщину шляхом здійснення державної реєстрації вказаного майна не має можливості, оскільки у грудні 2019 року державним реєстратором Хрестівської сільської ради Каховського району Херсонської області Хільченко Ю.О. зареєстровано право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 . Вважає, що реєстрація права власності за відповідачем вчинена без належних на те правових підстав, оскільки надані ОСОБА_2 документи не є підставою для реєстрації такого права та вони відсутні у переліку, визначеному ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення діяла в межах своїх повноважень та в порядку, визначеному чинним законодавством. Так, відповідно до п.42, 43 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, ОСОБА_2 було надано виписку з по господарської книги та технічний паспорт на будинок, а перелік визначений ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є вичерпним та передбачає здійснення державної реєстрації за іншими документами, що підтверджують набуття права власності. Вказує, що надані документи були підставою для здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 , так як надана нею довідка з по господарської книги свідчила про наявність у неї права на спірний будинок. При цьому вказує, що ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» саме на останню покладено відповідальність за достовірність даних, що містяться у документах поданих для державної реєстрації прав.

Крім того у своєму відзиві зазначає, що не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, які виникають з даних правовідносин, та здійснює лише державну реєстрацію на підставі наданих документів, а тому вважає, що не може виступати по справі в якості відповідача, оскільки належним відповідачем у даній справі має бути особа, право якої зареєстровано.

Представник позивача у своїй відповіді на відзив просив суд відхилити відзив на позовну заяву державного реєстратора з тих підстав, що саме остання здійснила державну реєстрацію права власності у спосіб, який не передбачений законодавством, тому вона також має відповідати за позовом. Вказує, що порядок, на який посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву передбачає два способи реєстрації права на нерухоме майно, на будинки, що збудовані до 1992 року, та в першому випадку для державної реєстрації подається технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. А в другому документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Оскільки ОСОБА_2 державному реєстратору було надано виписку з по господарської книги та технічний паспорт на житловий будинок, то остання, здійснивши таку реєстрацію порушила зазначений порядок, зареєструвавши право власності на будинок за ОСОБА_2 на підставі неповного комплекту документів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 повністю підтримав свої позовні вимоги з підстав вказаних у позові та відповіді на відзив та просив суд позов задовольнити повністю.

Державний реєстратор Хрестівської сільської ради Хільченко Ю.О., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, у раніше поданому відзиві на позовну заяву просила справу розглядати без її участі.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник третьої особи Хрестівської сільської ради Каховського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, згідно раніше поданої заяви просив суд справу розглядати без участі представника Хрестівської сільської ради за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьком був ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 27.02.1958 року та відомостями паспорта громадянина України НОМЕР_2 від 15.01.1998 року.

Зі змісту заповіту від 20.03.2018 року, складеного ОСОБА_5 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Хрестівської сільської ради №98 вбачається, що ОСОБА_5 20 березня 2018 року заповідав все належне йому на час смерті майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 06.04.2018 року, виданого виконавчим комітетом Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис про смерть №21.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. З витягу про реєстрації у спадковому реєстрі №53271992 від 12.09.2018 року вбачається, що 12 вересня 2018 року державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №212/2018 до майна померлого ОСОБА_5 .

Відповідно до копії спадкової справи №212/2018, витребуваної судом від державного нотаріуса Чаплинської ДНК, встановлено, що 12 вересня 2018 року на адресу державного нотаріуса надійшла заява ОСОБА_6 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 . У подальшому до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 з відповідною заявою про прийняття спадщини від 24.09.2018 року, в якій останній заявив свої права щодо спадкування майна за законом та за заповітом, що лишилося після смерті його батька ОСОБА_5 . У свою чергу 02.10.2018 року дружиною померлого ОСОБА_7 нотаріусу подано заяву про відмову від спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_5 .

На підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а також договору про поділ спадкового майна, 01 лютого 2019 року державним нотаріусом Чаплинської ДНК на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких останній успадкував нерухоме та рухоме майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 .

Разом з тим, як вказує у своєму позові позивач, на момент смерті батька ОСОБА_5 , останньому також належав житловий будинок по АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою Хрестівської сільської ради №222103-34 від 14.06.2021 року. Однак, при перевірці відомостей щодо належності померлому вказаного нерухомого майна, було встановлено, що за життя померлий ОСОБА_5 не здійснив державної реєстрації свого права власності на спірний будинок. У свою чергу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №257379312 від 20.05.2021 року встановлено, що 02.12.2019 року державним реєстратором Хрестівської сільської ради Хільченко Ю.О. на підставі технічного паспорту від 23.09.2019 року, довідки від 23.09.2019 року виданої КП «Каховське БТІ» та довідки з погосподасрької книги №428/03-31 від 07.10.2019 року виданої Хрестівською сільською радою було зареєстровано право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 34501274, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254. Підставою внесення запису про право власності є рішення державного реєстратора Хрестівської сільської ради Хільченко Ю.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50063014 від 06.12.2019 року.

Вважаючи прийняте державним реєстратором рішення протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами 2, 3 статті 3 Закону №1952-ІV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

У відповідності до ч.3 ст. 10 вищевказаного Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав відповідно до ч.1 ст. 11 Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону №№1952-ІV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 27 Закону №1952-ІV визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав здійснюється на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 1127).

Пунктом 40 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до п.42 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Згідно п.43 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Аналогічні норми закріплено і в ст. 31 Закону №1952-ІV. Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 31 Закону №1952-ІV для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Згідно ч.2 ст. 31 Закону №1952-ІV для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

З даних правових норм слідує, що законодавцем врегульовано порядок здійснення державної реєстрації на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, та визначено перелік документів, які повинні подаватися державному реєстратору для прийняття рішення про державну реєстрацію прав власності на вказані об`єкти. Перелік документів, які повинні подаватися державному реєстратору для реєстрації права власності на вказані об`єкти, визначено як ст. 31 Закону №1952-ІV та п.43 Порядку № 1127, так і п.42, п.43 Порядку № 1127 в залежності від того, чи здійснювалося сільськими, селищними, міськими радами ведення погосподарського обліку.

З матеріалів справи слідує, що рішення відповідача від 06.12.2019 р. індексний номер 50063014 про державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 прийнято за результатами розгляду заяви останньої, до якої було долучено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений 23.09.2019 р. та видана довідка №428/03-37 від 07.10.2019 року з погосподарської книги №4 села Шевченка Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області.

Зі змісту вищевказаної довідки вбачається, що будинок АДРЕСА_1 збудовано 1959 року, а його власником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана довідка містить запис про знаходження земельної ділянки, площею 0.48 га в користуванні.

У наданих до суду запереченнях відповідач державний реєстратор Хрестівської сільської ради Хільченко Ю.О. вказує на те, що технічний паспорт та вказана довідка з погосподарської книги №4 села Шевченка Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області є тими документами, на підставі яких згідно п.43 Порядку № 1127 здійснюється державна реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Крім того посилається на те, що вона не може бути відповідачем у даних правовідносинах, що узгоджується з постановою Великої палати Верховного Суду від 04.09.2018 року №823/2042/16.

Між тим суд не погоджується з такими доводами державного реєстратора виходячи з наступного.

Так зі змісту постанови Великої палати Верховного Суду від 04.09.2018 року №823/2042/16 вбачається, що предметом дослідження у даній справі було вирішення питання юрисдикції при розгляді позовних вимог особи (яка не була заявником щодо реєстраційних дій) до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому п. 36 зазначеної постанови вказує, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Тобто у даному випадку Велика палата Верховного Суду не розглядала питання належності чи неналежності державного реєстратора як відповідача у спірних правовідносинах та допустила залучення останнього до справи якщо позивач вважає його винним у порушені прав. Тому доводи ОСОБА_4 викладені у відзиві на позовну заяву щодо того, що вона є неналежним відповідачем у даній справі з огляду на постанову Великої палати Верховного Суду не знайшли свого підтвердження.

Крім того, як встановлено судом та зазначено вище, довідка з погосподарської книги, на підставі якої було зареєстровано право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 не місить відомостей щодо речового права на земельну ділянку, надану для обслуговування даного будинку. При цьому посилання у довідці на те, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку знаходиться в користуванні, без зазначенні особи у чиєму користуванні вона знаходиться, рішення на підставі якого дана земельна ділянка перебуває у користуванні, тощо суперечить п.п.42, 43 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та свідчить про те, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви ОСОБА_2 не було подано необхідні для відповідної реєстрації документи.

Як вже було зазначено вище, державному реєстратору для реєстрації було подано виписку з погосподарської книги №4, видану Хрестівською сільською радою 07.10.2019 року за №428/03-37, де значиться, що згідно погосподарської книги №4, власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Разом із тим, як вже було встановлено судом та підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою Хрестівської сільської ради від 14.06.2021 року №222103-34, житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі по господарської книги №1 за 1986-1990 роки, книги №5 за 1991-1995 роки та книги №4 за 1996-2018 роки належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 .

Відповідно до п.1, 2 розділу І Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженого Наказом Державної служби статистики України 11.04.2016 року за № 56, погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збирають сільські, селищні, міські ради територіальних громад (об`єднаних територіальних громад) (далі - місцеві ради) по кожному з розташованих на їхній території сільських населених пунктів і які є необхідними для проведення державних статистичних спостережень. Погосподарський облік ведуть з урахуванням норм чинного законодавства з питань захисту персональних даних. Цей облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних правових наслідків для об`єктів, відносно яких він здійснюється.

При цьому державному реєстратору для реєстрації не було надано довідку, рішення органу місцевого самоврядування, архівного витягу, тощо, яка б підтверджувала перебування земельної ділянки наданої для обслуговування будинку по АДРЕСА_1 на праві користування у ОСОБА_2 чи інших осіб. Саме по собі зазначення що земельна ділянка перебуває у користуванні без ідентифікуючих ознак цієї земельної ділянки, правової підстави для її користування, та осіб у користуванні яких вона перебуває не свідчить про дотримання умов п.43 Порядку № 1127 та не є підставою для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р.

Таким чином, оскільки виписка з погосподарської книги за вих. №428/03-37, від 07.10.2019 року, яка видана Хрестівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області, спростовується довідкою цієї ж сільської ради від 14.06.2021 року та не містить відомостей щодо належності земельної ділянки для обслуговування спірного будинку, то прийняте державним реєстратором Хрестівської сільської ради Хільченко Ю.О. рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є таким, що прийняте з порушенням встановлених вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому вказане рішення слід скасувати.

Що стосується вимог ОСОБА_1 з приводу припинення права власності ОСОБА_2 на спірний будинок, то слід зазначити, що відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки в інший спосіб неможливо повернути в попередній стан правовідносини, які були вирішені до прийняття рішення державним реєстратором на підставі поданих ОСОБА_2 документів, то вимога про припинення права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1816 грн. підтверджується наданою позивачем квитанцією від 22.07.2021 року з якої вбачається що за дві вимоги немайнового характеру, ним було сплачено судовий збір у ставках, визначених відповідно до Закону України «Про судовий збір». Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1816 грн. у рівних частинах, а саме по 908 грн. із кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Хрестівської сільської ради Каховського району Херсонської області Хільченко Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50063014 від 06.12.2019 року відповідно до якого внесено запис про право власності №34401274 від 02.12.2019 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Припинити право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_2 відповідно до рішення державного реєстратора Хрестівської сільської ради Каховського району Херсонської області Хільченко Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50063014 від 06.12.2019 року відповідно до якого внесено запис про право власності №34401274 від 02.12.2019 року.

Стягнути з державного реєстратора Хрестівської сільської ради Каховського району Херсонської області Хільченко Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ід. номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 908 (дев`ятсот вісім) гривень з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков