Провадження № 2/344/1055/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 20 294, 68 грн. за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 року, стягнення судових витрат в розмірі 2270,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Представник акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 20 294, 68 грн. за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 року, стягнення судових витрат в розмірі 2270,00 грн., посилаючись на те, що відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №№б/н від 04.10.2011 року. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 17.10.2021 року, наявна заборгованість у загальному розмірі 20 294, 68 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 16 284, 32 грн.; в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту - 16 284, 32 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 4 010,36 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з нього на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач 04.10.2011 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9).

Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який 19.12.2021 року зменшено до 0,00 гривень (а.с.7).

До кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, та паспорт споживчого кредиту, підписаний 04.02.2019 року ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 17.10.2021 року розмір заборгованості за Кредитним договором ОСОБА_1 становив 20 294, 68 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредитом - 16 284, 32 грн.; в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту - 16 284, 32 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 4 010,36 грн. (а.с. 4-6).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК Укр

аїни).Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути таку його складову, як заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження даних позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» окрім анкети-заяви надав підписаний позичальником ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, виписку про рух коштів по рахунку позичальника, де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах та за межами пільгового періоду реальна річна процентна ставка щодо кредитної картки «Універсальна», та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів (а.с. 10-11, 47-49).

Таким чином вказані докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитної картки «Універсальна» та погодження ним умов кредитування з визначеним у паспорті споживчого кредиту розміром відсотків 0,00001% річних у межах пільгового періоду, 43,2% річних за межами пільгового періоду, 86,4% при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №382/327/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі №136/840/17, від 6 травня 2020 року у справі №358/384/19, від 4 листопада 2020 року у справі №534/1072/18-ц, від 2 грудня 2020 року у справі №284/157/20, від 7 квітня 2021 року у справі №724/970/20, від 17 листопада 2021 року у справі №709/86/21 (провадження №61-8987св21).

Отже ОСОБА_1 , підписавши заяву та паспорт споживчого кредиту, які є складовими частинами кредитного договору, відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Відповідач не спростовував відповідними доказами наявність заборгованості як по тілу кредиту, так і по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами та невиконання зобов`язань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі.

З урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача з відповідача 2 270,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись наведеним та на підставі ст. ст. 10 - 13, 81, 141, 176, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 20 294, 68 грн. за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 року, стягнення судових витрат в розмірі 2270,00 грн. - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, з зарахуванням на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, код 14360570 - 20 294 (двадцять тисяч двісті двісті дев`яносто чотири) грн. 68 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 року, з яких: 19 235,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 3 027, 29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, з зарахуванням на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, код 14360570 - 2 270 грн. витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 21.02.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.