Справа № 310/7223/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 лютого 2022 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку будинку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнила, до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку будинку, мотивуючи свої вимоги наступним. 31 січня 1986 року між нею та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який 25 червня 2002 року розірвано. В шлюбі 03 червня 1994 року був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 , який було оформлено на ім`я відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03 червня 1994 року, реєстраційним посвідченням Бердянського бюро технічної інвентаризації від 20 червня 1994 року та технічним паспортом на житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку та вказаний житловий будинок. До Бердянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Була заведена спадкова справа № 65810318. ОСОБА_5 все своє майно заповів ОСОБА_2 . Оскільки в спадкову масу входить весь житловий будинок АДРЕСА_1 , але він був придбаний у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка звернулась за захистом свої порушених прав. Відповідно до ст. 22 КпШС України, що діяв на той час, та ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності. Згідно із ст. 28 КпШС України, ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, ОСОБА_1 має право на 1/2 частину зазначеного житлового будинку. Просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.

Інші учасники судового розгляду, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Представник Бердянської державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 31 січня 1986 року Бурчацькою с/радою Михайлівського району Запорізької області, 31 січня 1986 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 .

На підставі договору про купівлю-продаж від 03 червня 1994 року ОСОБА_5 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням Бердянського бюро технічної інвентаризації від 20 червня 1994 року та технічним паспортом на житловий будинок.

Відповідно до довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги позивачка зареєстрована в зазначеному будинку.

25 червня 2002 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 25 червня 2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 11 березня 2020 року.

12 травня 2020 року Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області зведено спадкову справу № 36/2020 (номер у Спадковому реєстрі 65810318) щодо майна померлого ОСОБА_5 . Із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернулись ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до заповіту від 23 квітня 2009 року ОСОБА_5 заповів все належне йому майно ОСОБА_6 .

У відповідності зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим повторно 04 лютого 2020 року, ОСОБА_6 одружилась з ОСОБА_7 , їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з вимогами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 68 СК України розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Ст. 368 ЦК України передбаче6но, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності із ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи той факт, що спірне майно придбано в період перебування сторін у шлюбі, житловий будинок підлягає поділу в рівних частках.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що буд. АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, таким, що придбаний під час перебування у шлюбі, та підлягає поділу, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину зазначеного будинку.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку будинку задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського міськрайонного

суду Запорізької області О. М. Вірченко