Справа № 526/1330/21
Провадження № 2/526/30/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря - Широколави О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника відповідача - адвокат Коваленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Гадяцької міської ради Полтавської області, третя особа Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору купівлі-продажу частини будинку, визнання недійсним рішення Гадяцької міської ради Полтавської області, визнання права власності на Ѕ частину спільної сумісної власності,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в червні 2021 року до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Гадяцької міської ради, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора. Просила визнати недійсним договір дарування незакінченого будівництва будинку ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_4 , який був посвідчений 06.08.1997 державним нотаріусом Гадяцької ДНК; визнати недійсним договір купівлі продажу 23/50 частин будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Солодовник Н.С. від 21.02.2001; визнати недійсним рішення Гадяцької міської ради Полтавської області про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0713 га в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 від 14.11.2007; визнати недійсним рішення Гадяцької міської ради Полтавської області про зміну поштової адреси 27/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 від 21.08.2014 та повернути вірну адресу будинку, а саме: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину спільної сумісної власності, а саме: Ѕ житлового будинку А-1, ОСОБА_7 , Ѕ огорожі Н1-2 та Ѕ вбиральні В, Ѕ частину земельної ділянки, яка була виділена рішенням Гадяцької міської ради Полтавської області від 18.03.1993 №87-б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 під індивідуальне будівництво площею 0,1000 кв.м; стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою від 04 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано в Управлінні соціального захисту населення Миргородської РДА інформацію щодо розміру пенсії ОСОБА_6 за період з моменту виходу на пенсію та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 червня 2021 року відповідач ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву.

18 червня 2021 року відповідач Гадяцька міська рада Полтавської області надала відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні позивачка та її представники повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники Гадяцької міської ради Полтавської області та Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували в шлюбі, який зареєстровано за №237 від 16 грудня 1994 року відділом ДРАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області. 19 червня 2019 року за №18 зареєстровано розірвання шлюбу Гадяцьким РВ ДРАЦС ГТУЮ в Полтавській області (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 18.03.1993 року №87-6 ОСОБА_6 виділено земельну ділянку площею 1000 кв.м. під індивідуальне будівництво по АДРЕСА_1 ; надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_1 житлового будинку та господарчих приміщень ОСОБА_6 ; зобов`язано ОСОБА_6 в місячний строк одержати всю технічну документацію на будівництво житлового будинку та господарчих приміщень в проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро при головному архітекторі району.

Згідно договору дарування від 06 серпня 1997 року ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар будинок незакінченого будівництвом, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить дарителю на підставі договору забудови, виданого Гадяцькою міською радою 15 травня 1993 року. Договір дарування посвідчено державним нотаріусом Гадяцької ДНК, особу сторін встановлено , їх дієздатність, а також належність ОСОБА_6 житлового будинку незакінченого будівництвом перевірено (а.с.20).

Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області від 17.12.1998 №562-5 затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 , житлова площа 106,7 кв.м., корисна площа 198,1 кв.м.(а.с.15)

Згідно договору купівлі-продажу від 21 лютого 2001 року ОСОБА_4 продав , а ОСОБА_5 купив 23/50 частини будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . (а.с.21)

Рішенням Гадяцької міської ради Полтавської області від 14.11.2007 року передано безоплатно ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0713 га в АДРЕСА_1 (а.с.22)

Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області від 21 серпня 2014 року змінено поштову адресу 27/50 частинам житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 (а.с.23).

В обгрунтування позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування від 06 серпня 1997 року позивачка зазначає, що даний договір є фіктивним та удаваним, оскільки відповідачу було подаровано спільно збудований ними будинок. Позивачка зазначає, що ОСОБА_6 не мала можливості оплачувати матеріали та надані будівельниками послуги, оскільки розмір її пенсії не дозволяв здійснювати зазначені витрати, тому фінансування могла здійснювати тільки вона, оскільки працювала та отримувала дохід та її чоловік ОСОБА_4 . Таким чином, житловий будинок був збудований ними в період перебування у шлюбі з відповідачем, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому вона має право на Ѕ частину вищезазначеного будинку та земельної ділянки.

Питання щодо недійсності мнимих та удаваних угод на час укладання спірного договору дарування від 06.08.1997 року та договору купівлі - продажу від 21.02.2001 року було врегульовано ст.58 ЦК УРСР, а саме: недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Аналізуючи зміст спірних договорів дарування від 06.08.1997 року та купівлі - продажу від 21.02.2001 року суд прийшов до висновку про неможливість застосування до них правил щодо недійсності мнимої та удаваної угод, оскільки позивачкою фактично оспорюється правомірність набуття ОСОБА_6 житлового будинку, незакінченого будівництвом, який був предметом зазначених договорів, а не юридичні наслідки мнимої та удаваної угоди. Окрім того, спірні договори створили юридичні наслідки та не мали на меті приховати іншу угоду, посвідчені нотаріально та під час їх посвідчення перевірено належність житлового будинку.

Судом також враховується, що згідно п.2 договору дарування від 06.08.1997 року будинок незакінченого будівництвом належить ОСОБА_6 на підставі договору забудови, виданого Гадяцькою міською радою 15 травня 1993 року, даних про визнання якого недійсним чи про його розірвання позивачкою не надано (а.с.51-54) .

Відповідно до ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи надані позивачкою докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про їх недостатність для встановлення обставин фінансування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 саме нею, а не ОСОБА_6 . Доводи щодо відсутності в останньої необхідних грошових коштів ґрунтуються на припущенні, а показання допитаних у судовому засіданні свідків не є достатніми для встановлення цих обставин. Будь-яких письмових доказів, які б підтверджували обсяг здійснених позивачкою витрат на будівництво суду в ході розгляду справи не надано.

Окрім того, судом враховується, що згідно п.3 шлюбного договору, укладеного 26.10.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 майно, яке набуто кожним з них до реєстрації шлюбу, а також майно, набуте кожним з них за договорами дарування чи в порядку спадкування в період перебування в зареєстрованому шлюбі, речі індивідуального користування є особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним договору купівлі продажу 23/50 частин будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Солодовник Н.С. від 21.02.2001 позивачка не зазначає підстав, визначених законом для визнання його недійсним.

Стаття 13 ЦПК України визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства, а саме: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У даному випадку, суд позбавлений можливості на власний розсуд визначати підстави недійсності угоди, оскільки позивачкою вони не зазначені.

З урахуванням того, що суд не вбачає підстав для визнання недійсними договору дарування незакінченого будівництва будинку ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_4 , який був посвідчений 06.08.1997 державним нотаріусом Гадяцької ДНК та договору купівлі продажу 23/50 частин будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Солодовник Н.С. від 21.02.2001, позовні вимоги про визнання недійсними рішення Гадяцької міської ради про передачу в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 , про зміну поштової адреси 27/50 частин житлового будинку та про визнання права власності за позивачкою на Ѕ частину житлового будинку та земельної ділянки також задоволенню не підлягають в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 263, 264, 265, ст. 268, ст. 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.02.2022 року.

Суддя: С. А. Киричок