Справа № 302/1094/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Бисаги Т.Ю.,

за участі секретаря Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Міжгірського районного суду від 11 жовтня 2021 року (повний текст складено 11.10.2021, головуючий суддя Кривка В.П.) у справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі № 302/1094/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа : Присліпська сільська рада про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив відстрочити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 25.05.2021 у справі № 302/1094/16-ц на дванадцять місяців по травень 2022 року.

Вказував, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 25.05.2021 позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_3 439 866,30 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди. В решті заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі по 1399,80 грн з кожного та по 2795 грн. з кожного понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву про відстрочення виконання судового рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 тимчасово не працює, заощаджень не має, не має можливості знайти роботу за місцем свого проживання у с. Присліп, Міжгірського району Закарпатскьої області.

Посилаючись на дані обставини, положення статті 435 ЦПК України, запровадження карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, просив відстрочити виконання судового рішення на дванадцять місяців.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 11 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та його заяву про відстрочення виконання рішення задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місцевим судом не враховано довідку Присліпського старостинського округу Мужгірської селищної ради від 06.10.2021 № 582 про те, що ОСОБА_1 на час видачі довідки дійсно ніде не працює; помилково не враховано покликання заявника на існування карантинних обмежень. Зазначає, що у своїй заяві про відстрочення виконання рішення ОСОБА_5 не вказував на те, що він хворіє чи перебуває на самоізоляції, а про це зазначено в оскаржуваній ухвалі. Наявність у справі іншого солідарного боржника ОСОБА_4 , не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 25.05.2021 у справі №302/1094/16-ц позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_3 439 866,30 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди. В решті заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі по 1399,80 грн з кожного та по 2795 грн. з кожного понесених витрат на професійну правничу допомогу.

07.07.2021 Міжгірським районним судом видано виконавчий лист №302/1094/16-ц з примусового виконання вказаного рішення суду. 15.07.2021 головним державним виконавцем Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 , ВП №66099849 (а.с. 36).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

На обґрунтування своєї заяви про відстрочення виконання рішення ОСОБА_1 посилався на те, що він тимчасово не працює, заощаджень не має, не має можливості знайти роботу за місцем свого проживання у с. Присліп, Міжгірського району Закарпатскьої області. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 додав копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2021, копію постанови від 15.07.2021 про арешт коштів боржника ОСОБА_4 , довідку Присліпського старостинського округу Мужгірської селищної ради від 06.10.2021 № 582 про те, що ОСОБА_1 на час видачі довідки дійсно ніде не працює.

Представник стягувача ОСОБА_3 адвокат Рішко С.І. у суді першої інстанції заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_1 будує гараж, має житловий будинок. Інший боржник ОСОБА_4 займається діяльністю з ознаками підприємництва, мають у використанні автомобілі. Ці боржники проживають спільно в незареєстрованому шлюбі та ведуть спільне господарство. Окрім цього, судовий розгляд справи до набрання рішенням законної сили тривав кілька років, а тому майнові права стягувача ОСОБА_3 будуть суттєво порушені відстрочкою виконання судового рішення.

Згідно з довідкою Присліпського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 06.10.2021 № 582 ОСОБА_1 на час видачі довідки дійсно ніде не працює (а.с. 50).

При цьому ОСОБА_1 не надав доказів перебування на обліку у державній службі зайнятості з метою сприяння у працевлаштуванні.

Суд першої інстанції правомірно вважав, що заявник не довів обставини та підстави для відстрочення виконання судового рішення. Як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду не надано доказів про тяжкість його майнового стану, про склад сім`ї, наявність і кількість утриманців, про наявність (відсутність) майна, та про інші обставини, які б заслуговували на увагу для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Подані до апеляційного суду документи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , зокрема наявності у нього захворювань травної системи (виразкова хвороби дванадцятипалої кишки, хронічний панкреатит, залізодефіцитна анемія, хвороби жовчовивідних шляхів) не можуть вважатися підставою для відстрочки виконання рішення, оскільки не доводять неможливість для заявника працевлаштуватись за станом здоров`я.

Заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, у який спосіб запроваджені карантинні обмеження у зв`язку з поширенням в Україні коронавірусної хвороби (covid-19) вплинули на майновий стан боржника, призвели до втрати роботи, позбавили можливості працевлаштування. ОСОБА_1 не довів наявності виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення.

Колегія суддів також враховує, що позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом у справі № 302/1094/16-ц ще у грудні 2016 року, рішення у справі, яким поновлено права позивача, було ухвалено у травні 2021 року. Жодних дій по виконанню в добровільному порядку рішення суду заявником ОСОБА_1 не вчинялось, натомість у вересні 2021 року він звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Суд враховує, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення, та приймає до уваги ступінь вини відповідача ОСОБА_1 у виникненні спору (неправомірність та винність дій внаслідок зруйнування (розібрання) об`єкта нерухомого майна дерев`яного будинку АДРЕСА_1 ); час, який пройшов з часу порушення відповідачем прав позивача; поведінку боржника, який питання погашення заборгованості у добровільному порядку не врегульовував.

Посилання скаржника на те, що при вирішенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення місцевий суд необґрунтовано зазначив про наявність у справі також іншого солідарного боржника ОСОБА_4 є безпідставними.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Міжгірського районного суду від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.

Головуюча:

Судді: