Справа № 473/2311/20
Провадження № 22-ц/812/208/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про місце, дату та час розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Старжинською О.Є., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Посторонко Валерія, на бездіяльність головного державного виконавця виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Червоної Яни Валеріївни,-

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії начальника відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Посторонко Валерія, на бездіяльність головного державного виконавця виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Червоної Яни Валеріївни.

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 03 серпня 2020 року, яке постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишено без змін, з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто щомісячно матеріальну допомогу на навчання (аліменти) ОСОБА_1 в сумі 4000 грн., починаючи з 01 серпня 2020 року по 30 червня 2022 року.

Судом 06 жовтня 2020 року видано виконавчі листи на примусове стягнення з нього на користь стягувача сум за яким відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №63505973.

З квітня 2021 року він неодноразово звертався до головного державного відділу ДВС у Вознесенському районі Червоної Я.В. із заявою про надання можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження, отримання копій та надання довідки про відсутність заборгованості за платежами. Аналогійні заяви ним було подано 08 липня та 11 жовтня 2021 року.

Але державним виконавцем Червоною Я.В. в порушення вимог ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» допущено бездіяльність щодо його звернення.

На його звернення 08 листопада 2021 року начальником відділу ДВС у Вознесенському районі Посторонко В. було письмово повідомлено його про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в мережі Інтернет за допомогою ідентифікатору доступу, який зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження або у відділі 24 жовтня 2021 року 10-30 год. Вказану відповідь він отримав 20 листопада 2021 року.

Посилаючись на викладене, просив визнати бездіяльність головного державного виконавця виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Червоної Яни Валеріївниу виконавчому проваджені №63505973 неправомірною, визнати дії начальника відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Посторонко Валерія не правомірним та зобов`язати останнього надати йому матеріали виконавчого провадження №63505973 для ознайомлення, отримання копій та видати довідку про відсутність заборгованості по платежем.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 03 грудня 2021 року скаргу повернуто ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Повертаючи скаргу заявникові, суд першої інстанції посилався на подання її з порушенням правил об`єднання позовних вимог, оскільки із змісту скарги вбачається, що суб`єктами оскарження є різні особи - державний виконавець та посадова особа органу державної виконавчої служби начальник; - предметом оскарження є в першому випадку бездіяльність, в іншому дії; - бездіяльність і дії були вчинені у різному часовому проміжку, а це з урахуванням строків звернення зі скаргою має значення для прийняття рішення; - докази, якими обґрунтовується скарга про бездіяльність та незаконні дії є різними; - вимоги скарги на бездіяльність державного виконавця та на дії начальника ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) не пов`язані між собою підставами виникнення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку та посилаючись на те, що суд поверхнево підійшов до з`ясування обставин, оцінив докази не дослідивши їх у судовому засіданні по справі та не надав можливості усунути недоліки в порядку передбаченому процесуальним законом, позаяк він не заявляв позовних вимог, а звернувся за захистом порушених прав у виконавчому проваджені. Фактично суд виклав фабулу рішення щодо можливого часткового задоволення скарги, але це також є порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Вознесенський міськрайонний відділ ДВС просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Сторони у судове засідання не з`явилися,про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу приписів частини 2 стаття 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

На спростовування доводів апеляційної скарги відділом ДВС просив долучити матеріали виконавчого провадження №63505973. Колегія суддів вважає за можливе клопотання задовольнити та долучити матеріали виконавчого провадження до цивільної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Повертаючи скаргу ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що скаржником порушено правила об`єднання вимог та на підставі пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України повернув скаргу скаржнику.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У свою чергу, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 26.12.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" за № 14, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження (частині 4 статті 74 Закону України "про виконавче провадження", який чинний с 06.10.2016 року), зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (ст. 185 ЦПК яка чинна з 15.12.2017 року).

Більш того, окрім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб держаної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно вимог частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналізуючи вищенаведене, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону "Про виконавче провадження".

Таким чином, звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до статті 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви.

Згідно пункту 2 частиничетвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли зокрема порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Із матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду зі скаргою до Вознесенського міськрайонного відділу ДВС, в якій ставить вимоги про визнання бездіяльності головного державного виконавця виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Червоної Я. В. у виконавчому проваджені №63505973 неправомірною та визнання дій начальника відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Посторонко Валерія не правомірним.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 об`єднав в одне провадження дві вимоги.

Частина 1 статті 188 ЦПК України передбачає, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, вимоги вважаються такими, що пов`язані між собою, якщо вони випливають із одного правовідношення та мають спільні підстави. В таких випадках позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог. Дозволяється об`єднувати вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення.

На думку колегії суддів, заявлені ОСОБА_1 який є боржником у виконавчому проваджені №63505973, вимоги про визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця та неправомірні дії начальника відділу ДВС пов`язані між собою підставою виникнення.

Зважаючи на те, що до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії, бездіяльність державного виконавця, начальника відділу ДВС застосовуються загальні положення позовного провадження, то суд першої інстанції на підставі статті 185 ЦПК України мав би залишити скаргу без руху, якщо є для цього підстави, а не повертати її заявнику.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення скарги боржникові.

Крім того, пункт 4 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, а саме: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом або договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, ОСОБА_1 пред`являючи свої вимоги, між тим чітко не сформулював їх, не звернув уваги на вимоги процесуального закону щодо дотримання строків звернення до суду з оскарженням неправомірних, на його погляд, бездіяльності державного виконавця та дії начальника відділу ДВС стосовного виконавчого провадження №№63505973.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому його необхідно скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 379, 380, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2021 року, скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 лютого 2022 року.