17.02.2022 227/2604/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря судового засідання Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. Відповідач є зареєстрованою за вказаною адресою, але фактично з 2016 року не проживає, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Будь-якої домовленості про утримання житла між сторонами не встановлювалося. Фактично за місцем реєстрації не мешкає та не проживає більше 5 років. Факт реєстрації відповідача в будинку позивача - заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Тому позивач просить позбавити відповідача права користування житлом.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

На адресу суду від відповідача надійшла заява від 01.02.2022 року, яка завірена нотаріусом міста Лікіно-Дульово Орехово-Зуївського нотаріального округу Московської області Івкіною Н.В., згідно якої ОСОБА_2 повідомлена про те, що у Добропільському міськрайонному суді Донецької області перебуває на розгляді дана цивільна справа про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, є повідомлена про слухання справи на 17 лютого 2022 року о 15:00 годині. З поданої заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає у повному обсязі та справу просить розглянути без її участі, кореспонденцію у справі просить надсилати за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

Витягом № 70630759 від 17.10.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстарцію права власності (а.с.11) підтверджується факт перебування у приватній власності ОСОБА_1 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначеним витягом також підтверджується, що ОСОБА_1 є одноосібним власником вказаного нерухомого майна з 10.10.2016 року.

Матеріали справи не містять інформації, що відповідач є членом сім`ї чи родичем позивача.

На підставі наведено судом встановлено, що станом на день розгляду справи у суді відповідач не є ані членом сім`ї позивача, ані власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 07.07.2021 року № 16-23/647 (а.с.28).

Відсутність відповідача за вказаною адресою підтверджуються довідкою голови квартального комітету по вул. Добролюбова від 30.06.2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , не проживають з 2016 року (а.с.23).

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останній не є членом сім`ї власника житлового будинку і не користується вказаним житловим приміщенням, а лише є зареєстрованим в ньому, що чинить певні перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю в повному обсязі, відсутність домовленості між сторонами про утримання чи користування житлом, а також повне визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановивлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи (а.с.1).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Керуючись ст.391 ЦК України, ст. ст. ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити сторонам.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 13.12.2003 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця

17.02.2022