Єдиний унікальний номер 243/9432/21
Номер провадження 22-ц/804/669/22
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року

м. Бахмут

справа № 243/9432/21

провадження № 22-ц/804/669/22

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Космачевської Т.В., Мірути О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гладух О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/9432/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2021 року (суддя Хаустова Т.А.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до АТ «Українська залізниця, в обґрунтування якого посилалася на те, що 17 лютого 2019 року на 1021 км, пікету №10, залізничної колії поблизу зупиночного пункту «Шидловська» у Слов`янському районі Донецької області, електропотяг марки HYUNDAI «НRCS2 - 010» №711 сполученням «Костянтинівка-Київ», під керуванням машиніста ОСОБА_2 , скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок отриманих травм помер. 18 лютого 2019 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області від 16 квітня 2019 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000102, було закрито. Факт наїзду поїздом на загиблого ОСОБА_3 було встановлено на стадії досудового розслідування, а безпосередньою причиною його смерті є зіткнення з поїздом. Власником електропотягу марки HYUNDAI «НRCS2 - 010» №711 сполученням «Костянтинівка-Київ», є АТ «Українська Залізниця», а машиніст потяга ОСОБА_2 працює в АТ «Укрзалізниця», що підтверджується Листом-відповіддю на адвокатський запит від АТ «Укрзалізниця» №УЗШК-14/702 від 12 липня 2021 року з додатком. Позивач, ОСОБА_1 - дружина загиблого, втратила чоловіка, людину з якою вона жила однією сім`є. Враховуючи те, що позивача та загиблого об`єднували тісні стосунки, вона отримувала підтримку і допомогу від загиблого, а також те, що смерть ОСОБА_3 повністю змінила життя позивача у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язку, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 500 000 грн.

Просила суд стягнути з АТ «Українська Залізниця» на користь ОСОБА_1 500 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, в розмірі 100 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 000,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що відсутність вини водія електропотягу та закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати дружині загиблого чоловіка моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи не було доведено належними доказами, що пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_3 , яка на цьому наголошує відповідач. З огляду на вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_1 , на думку суду, у зв`язку зі спричиненням смерті її чоловіка, повинна становити 100 000,00 грн, оскільки сама моральна шкода пов`язана зі стражданнями ОСОБА_1 , душевними переживаннями та непоправними наслідками у вигляді спричинення смерті її чоловіка.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Українська залізниця» посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що загибель громадянина ОСОБА_3 відбулась внаслідок власного непрямого умислу у стані алкогольного сп`яніння та непереборної сили, тому підстави для відшкодування шкоди в даному випадку у відповідача відсутні. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими вона може підтвердити завдану їй моральну шкоду та її розмір, а також доказів, які б підтверджували факти, що стали наслідком сильних душевних страждань та пережитого нервового стресу.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.129)

Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу.

Відповідно до дублікату Трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 18 серпня 2014 року на ім`я ОСОБА_3 , останній з 19 грудня 2012 року по 17 лютого 2019 року був офіційно працевлаштований та працював на різних посадах у ПАТ «Бетонмаш», ТОВ «Крамагросвіт», ТОВ «КЗТС Машинінг».

Зі Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21 лютого 2019 року виконкомом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Черкаське Слов`янського району Донецької області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер.

Згідно з Рапортом помічника машиніста електропоїзда ОСОБА_4 від 17 лютого 2019 року ОСОБА_4 повідомив, що 17 лютого 2019 року він слідував з поїздом 711 Костянтинівка-Київ на НRCS2 - 010 по ст. Шидловська побачили на службовому переході на міжколії сторонній предмет, машиніст ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування. За вказівкою машиніста відправився до місця наїзду. Тіло чоловіка з розбитою головою не подавало ніяких ознак життя і знаходилося в габариті не заважаючи руху поїздів. Доповів машиністу ОСОБА_2 про мертвого чоловіка. Машиніст доповів ДСП ст. Шидловська «Букрєєва» і диспетчеру УЗШК «Кручинін».

Згідно з Рапортом машиніста електропоїзда ОСОБА_2 від 17 лютого 2019 року ОСОБА_2 повідомив, що 17 лютого 2019 року він слідував з поїздом 711 Костянтинівка-Київ на НRCS2 - 010 по ст. Шидловська побачили на службовому переході на міжколії сторонній предмет, застосували екстрене гальмування. В момент наїзду побачили, що то нерухоме тіло людини. Після зупинки помічник машиніста ОСОБА_4 відправився до місця наїзду де бачив бездиханне тіло людини з розбитою головою, яке лежало вже в габариті від колії і не заважало руху поїздів, про що повідомили ДСП ст. Шидловська «Букрєєва» і диспетчеру УЗШК «Кручинін».

Відповідно до Протоколу оперативної наради під головуванням заступника директора філії з експлуатації від 18 лютого 2019 року, нарада постановила, що дії локомотивної бригади при застосуванні екстреного гальмування, під час прямування поїзда №712 (НRCS2 №010) сполученням Костянтинівка - Київ в добу 17 лютого 2019 року на станції Шидловська регіональної філії «Донецька залізниця» - відповідають вимогам чинних нормативних документів та визнані вірними.

Відповідно до Акту огляду технічного стану електропоїзда НRCS2 від 18 лютого 2019 року зауваження, виявлені та зазначені локомотивною бригадою у бортовому журналі електропоїзда форми ТУ-152: Вагон № 01-ст. Шидловська екстрене гальмування із наїздом на людину. Під час візуального огляду встановлено: гальмівне обладнання працює без зауважень. Прожектор та буферні ліхтарі працюють справно. Звукові сигнали працюють без зауважень. Подача піску під колісні пари працює справно. Котушки АЛСН без пошкоджень, система КЛУБ працює без зауважень. Пошкоджень лакофарбового покриття маски кабіни не виявлено.

Згідно з Довідкою розшифрування касети реєстрації серії КР-М № 1149152 поїзда №711 сполученням Костянтинівка - Київ від 17 лютого 2019 року прискореного електропоїзда НRCS2 - 010 під керуванням машиніста ОСОБА_5 встановлено, що на 1022 км 1 пк о 17 годині 00 хвилин 52 секунд машиніст застосував екстрене гальмування при швидкості 117 км/год (встановлена швидкість 120 км/год). Зупинився на 1021 км. 4 пк о 17 годині 01 хвилині 34 секунді, дійсний гальмівний шлях склав 689 м. Звуковий сигнал (тифон) подавався о 17 годині 00 хвилин 50 секунд. Звуковий сигнал (свисток) подавався о 17 годині 00 хвилин 26 секунд, 17 годині 00 хвилин 38 секунд. Машиніст привів поїзд в рух о 17 годині 14 хвилин 47 секунд та прибув по ст. Київ о 23 годині 06 хвилин 17 секунд, із загальним запізненням 1 хвилина 17 секунд, від діючого розкладу.

Постановою Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 16 квітня 2019 року кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 18 лютого 2019 року - закрито, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України за відсутністю в діях машиніста ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 276 КК України.

З вищевказаної Постанови встановлено, що 17 лютого 2019 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, в темний час доби, на 1021 км. пікету №10 залізничної колії поблизу зупиночного пункту «Шидловська» у Слов`янському районі Донецької області стався наїзд швидкісним електропотягом марки «НRCS2 - 010» №711 сполученням «Костянтинівка - Київ» під керуванням машиніста ОСОБА_2 , що рухався в напрямку м. Лозова, на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у положенні лежачи на залізничній колії. Внаслідок даної події пішохода ОСОБА_3 було смертельно травмовано.

По кримінальному провадженню зібрано достатньо доказів, які вказують на об`єктивний механізм розвитку дорожньо-транспортної події, а саме: в ході отримання даних перевірки філії «Українська залізнична швидкісна компанія ПАТ «Українська залізниця» (машиніст тепловозу) ОСОБА_6 показав, що 17 лютого 2019 року знаходився на зміні, працюючи на швидкісному електровозі «НRCS2 - 010» №711 сполученням «Костянтинівка - Київ» у якості машиніста, слідуючи за вказаним маршрутом. На 1021 км пікету №10, не зважаючи на часту подачу звукових сигналів (тифон, свисток), оскільки на вказаній ділянці на залізничному полотні помітив чоловіка. З метою запобігання наїзду у відповідності з вимогами п. 16.39 ПТЕ, він застосував міри екстреного гальмування з одночасною подачею звукового сигналу, але наїзду уникнути не вдалось.

В ході проведенні перевірки помічник машиніста ОСОБА_4 пояснив, що 17 лютого 2019 року знаходився на зміні, працюючи на швидкісному електровозі «НRCS2 - 010» №711 сполученням «Костянтинівка-Київ» у якості помічника машиніста, слідуючи за вказаним маршрутом. На 1021км пікету №10, незважаючи на часту подачу звукових сигналів (тифон, свисток), оскільки на вказаній ділянці на залізничному полотні помітив чоловіка. З метою запобігання наїзду у відповідності з вимогами п. 16.39 ПТЕ, машиніст ОСОБА_2 застосував міри екстреного гальмування з одночасною подачею звукового сигналу, але наїзду уникнути не вдалось.

В ході допиту потерпіла ОСОБА_1 , показала, що у неї був чоловік - ОСОБА_3 , якого характеризувала з позитивного боку та 18 лютого 2019 року від мешканців селища, де вона мешкає, стало відомо, що її чоловіка травмував потяг.

Згідно з Довідкою розшифрування касети реєстрації серії КР-М № 1149152 поїзда № 711 сполученням «Костянтинівка-Київ» від 17 лютого 2019 року прискореного електропоїзда «НRCS2 - 010» встановлено, на 1022км 1 пк о 17 годині 00 хвилин 52 секунді машиніст застосував екстрене гальмування при швидкості 117 км/год (встановлена швидкість 120 км/год). Зупинився на 1021 км. 4 пк о 17 годині 01 хвилині 34 секунді дійсний гальмівний шлях склав 689 м. Звуковий сигнал (тифон) подавався о 17 годині 00 хвилин 50 секунд. Звуковий сигнал (свисток) подавався о 17 годині 00 хвилин 26 секунд.

Згідно з Висновком судово-медичної експертизи №92 від 21 березня 2019 року - причиною смерті громадянина ОСОБА_3 , 1953 року народження є отримана ним сполучена тупа травма голови та тулуба, яка супроводжувалась відкритим багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепу з руйнуванням речовини головного мозку, множинними переломами кісток грудної клітки з ушкодженням легень та спинного мозку, розривами печінки та селезінки, що призвело до розриву виражених явищ шока-крововтрати. В момент смерті ОСОБА_3 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується виявленням при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі трупа спирту етилового у концентрації у крові 2,32%, у сечі - 3,18%. Відповідно до живої особи виявлена концентрація спирту етилового може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Враховуючи те, що під час досудового розслідування об`єктивних даних, які свідчать про наявність в діях працівників залізничного транспорту ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 276 КК України, а саме порушення працівниками залізничного транспорту Правил безпеки руху або експлуатації транспорту, якщо вони спричинили загибель людей, не встановлено, тобто в діях машиніста ОСОБА_2 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно з Листом філії «Українська залізнична швидкісна компанія» АТ «Українська залізниця» від 12 липня 2021 року, електропоїзди виробництва Hyundai Rotem, є власністю АТ «Українська залізниця» і перебувають на балансі філії «Українська залізнична швидкісна компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця». З усіма машиністами потягів, які працюють в АТ «Українська залізниця», офіційно оформлені трудові відносини.

Відповідно до Довідки щодо балансової належності філії «Українська залізнична швидкісна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 12 вересня 2021 року, 10 електропоїздів виробництва «Hyundai Rotem Company» НRCS2-001 - НRCS2-010 (Хюндай) з червня 2012 року по теперішній час обліковуються на балансі філії «Українська залізнична швидкісна компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність вини водія електропотягу та закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати дружині загиблого чоловіка моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи не було доведено належними доказами, що пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_3 , яка на цьому наголошує відповідач. З огляду на вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_1 , на думку суду, у зв`язку зі спричиненням смерті її чоловіка, повинна становити 100 000,00 грн, оскільки сама моральна шкода пов`язана зі стражданнями ОСОБА_1 , душевними переживаннями та непоправними наслідками у вигляді спричинення смерті її чоловіка.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Вимоги частин 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до вимог частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

При цьому, згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі.

Отже, висновок суду першої інстанції стосовно того, що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови в захисті порушеного права, оскільки за змістом вищезазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише за спричинення шкоди за наслідками непереборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Аналогічний висновок Верховного Суду міститься в постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 127/13341/20.

В даному випадку обставин непереборної сили або умислу потерпілого не встановлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги про розмір моральної шкоди та ненадання позивачем доказів на підтвердження спричинення їй такої шкоди, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що моральна шкода позивачу завдана смертю її чоловіка, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивача їй душевні страждання. Відновити становище, яке існувало до смерті чоловіка в житті позивача неможливо. Тобто, сам факт загибелі чоловіка є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача.

Такий висновок відповідає правовий позиції, викладеній Верховним Суду, в постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 545/3210/18.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд першої інстанції врахував глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок смерті чоловіка, грубу необережність потерпілого, що сприяла виникненню шкоди, та із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Т.В. Космачевська

О.А. Мірута

Повне судове рішення складено 16 лютого 2022 року.

Головуючий О.О. Тимченко