Справа № 274/5199/21 Провадження № 2/0274/379/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.22 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
провизнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та на 31/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з серпня 2010 р. постійно проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та користується частиною приміщень (приміщеннями 3-1, 3-2, 3-3 та ІІ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 31/100 частку вказаного будинку, та належними до будинків господарськими будівлями та спорудами, а також утримує їх, ремонтує. Ці об`єкти нерухомості належали родичці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем усього майна ОСОБА_3 за заповітом є громадянка Російської Федерації ОСОБА_2 , яка в Україні не проживає, не має можливості оформляти право власності на спірне майно, воно її не цікавить, вона не заперечує щодо проживання там ОСОБА_1 та користування ним цим майном.

ОСОБА_2 позов визнала, про що подала нотаріально посвідчену заяву від 23.10.2021 р. (а. с. 58).

Судом з`ясовано, що право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та на 31/100 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 10.10.2004 р. зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією від 04.08.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 10, 19 - 20).

З середини 2010 р. ОСОБА_1 почав проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживала ОСОБА_3 , яка є його бабою, та здійснював догляд з нею. Також ОСОБА_1 користувався приміщеннями у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Ці будинки мають спільне подвір`я. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а ОСОБА_1 продовжив проживати та користуватись зазначеним нерухомим майном та земельними ділянками, на яких воно розташовано, доглядав за ним, оплачував комунальні послуги та земельний податок, проводив ремонті роботи, будь-яких претензій до ОСОБА_1 з приводу такого проживання та користування ніхто не пред`являв, що підтверджується письмовими поясненнями від 16.02.2020 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідоцтвом про смерть від 2308.2012 р., накладними, рахунками-фактурами та товарними чеками щодо сантехнічних та будівельних матеріалів, квитанціями та фіскальними чеками про сплату комунальних послуг та земельного податку, актами про зняття лічильника газу для держповірки, перевірки та ремонту та актами встановлення газового лічильника після державної повірки (а. с. 68 - 69, 70 - 71, 72 - 73, 25, 27 - 30, 36, 31 - 38, 42 - 45).

ОСОБА_3 склала заповіт від 04.02.2004 р., за яким все своє майно і все те, що на день смерті буде їй належати за законом, заповіла ОСОБА_2 (а. с. 26).

За заведеною після смерті ОСОБА_3 спадковою справою № 12/2014 спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується листом від 12.11.2021 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. (а. с. 67).

У нотаріально посвідченій заяві від 23.10.2021 р. ОСОБА_2 зазначає, що, зокрема, ОСОБА_1 є її родичем, якій дійсно користується вказаною у позові нерухомістю більше десяти років, вона не має до нього майнових претензій. Спірне майно належало її бабі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя баба залишили заповіт на її користь. Спадщину вона прийняла, проте оформлювати її наміру не має (а. с. 58).

З вказаного вбачається, що ОСОБА_1 з середини 2010 р. добросовісно заволодів чужим (спірним) нерухомим майном, і продовжує відкрито, безперервно володіти ним по даний час.

Крім того, ОСОБА_2 яка на даний час є власником цього майна, однак права власності не оформила та оформлювати не збирається, не заперечує проти набуття ОСОБА_1 права власності на це майно.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно з частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Керуючись статтями 206, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 ) задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та на 31/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут