Справа № 308/1181/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Лецак Н.В., представника скаржника адвоката Стецяк Т.І., державного виконавця Плиска А.С., розглянувши в порядку судового контролю за виконанням судових рішень скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стецяк Тетяна Іванівна, на дії державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», про визнання постанови неправомірною та скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції скаржника, державної виконавчої служби, стягувача.

27.01.2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стецяк Т.І., звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якій просила:

- визнати постанову заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Белякова М.І. про арешт коштів боржника від 17.01.2022 року у ВП №51237021, якою накладено арешт на кошти, що містяться та надходять у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок №ІВАN НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), неправомірною;

- скасувати арешт, накладений постановою заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Белякова М.І. про арешт коштів боржника від 17.01.2022 року у ВП №51237021.

Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Белякова М.І. перебуває виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/2295/13- ц від 09.03.2016р., про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 267 097,91 грн. та судового збору 2 670,98 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал», що був замінений з первісного стягувана ПАТ «Родовід Банк» в ході примусового виконання рішення (ВП №51237021).

17 січня 2022 року ОСОБА_1 , яка працює педагогом-організатором в Кам`яницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів (що у підпорядкуванні Оноківської сільської ради) і отримує офіційну заробітну плату на рахунок, відкритий в AT КБ «ПриватБанк», отримала CMC - повідомлення про те, що її основний картковий рахунок, на який вона отримує заробітну плату, заблокований. В повідомленні йшлося, що банківська картка заблокована на виконання постанови державного виконавця про накладення арешту.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 дізналась, що 17.01.2022р. державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих банківських рахунках.Ця постанова була направлена в різні банки, ухвалення виконавцем такої постанови свідчить про його дії зі звернення стягнення за рахунок майна боржника. Однак, оскільки боржник отримує виключно заробітну плату на рахунок, відкритий у ПАТ «Приватбанк», ухваленням цієї постанови виконавець фактично змінив спосіб стягнення, тобто має намір стягнути заборгованість не за рахунок майна (в тому числі коштів) боржника, а за рахунок заробітної плати.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які можуть свідчити про те, що виконавець переконався у відсутності чи недостатності майна у боржника, а також про те, що він звертався до банків з запитами на отримання інформації про рахунки ОСОБА_1 , відкриті у банках та кошти, що містяться на цих рахунках. Отже, у виконавця не було визначених законом повноважень для арешту рахунків боржника, оскільки арешт може бути накладений після виявлення коштів.

09.02.2022 року начальником Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Плиска А.С. подано до суду заперечення проти скарги. Вказує, що на виконанні в Ужгородському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження АСВП №51237021 по примусовому виконанні виконавчого листа №308/2295/13-ц виданого 09.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на корить ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість в розмірі 269 768,89 грн. 17.01.2022 року з метою забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт коштів боржника за №51237021, яку надіслано до банківських установ.

Вважає подану скаргу безпідставною та такою, що ґрунтується на нормах чинного законодавства України. Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» - «Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника» - звернення майна боржника полягає в його арешті, вилучення (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в національній та іноземній валютах, інші цінності, в тому числі на кошти на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Зазначає, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Вказує, що рахунки, на які зараховується соціальні виплати, заробітна плата нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання, не є такими рахунками, вказані рахунки є звичайними поточними рахунками, що дає підстави для відсутності обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунках. Вказує на те. Що з довідки АТ КБ «Приватбанк», яка додана до поданої скарги, не містить жодної інформації про те, що рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 має спеціальний режим використання та жодним чином не підтверджує того факту, що даний рахунок використовується лише для зарахування заробітної плати, а зарахування коштів на рахунок боржника є неможливим.

Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

16.02.2022 в судовому засіданні адвокатом Стецяк Т.І. подано доповнення до скарги в яких вказує на те, що 11.02.2022 року з арештованого рахунку ОСОБА_1 було списано всю заробітну плту за січень 2022 року у сумі 8 721,12 грн. на виконання оскаржуваної постанови. Вказує, що виконавець повністю позбавив ОСОБА_1 будь яких засобів до існування в поточеному місяці. Зазначає, що 11.02.2022 року на момент стягнення коштів, виконавцю було відомо про те, що рахунок, на який він наклав арешт, надходить виключно заробітна плата.

Вказує на те, що законодавчо не передбачено, що рахунок, на який надходить заробітна плата, є рахунком спеціального режиму використання, виконавець зобов`язаний був встановити цільовий спеціальний режим надходження коштів на цей рахунок, позаяк він позбавлений права стягувати заробітну плату в розмірі більшому ніж 20%, законом не передбачено.

Заяви ( клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022 року дана скарга передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В.

28.01.2022 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відповідно до ч.2 ст. 448 ЦПК України повідомлено Ужгородський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про надходження до суду відповідної скарги.

28 січня 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стецяк Т.І., - залишено без руху.

01 лютого 2022 року адвокатом Стецяк Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано до суду клопотання про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2022 року.

02 лютого 2022 2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стецяк Т.І., та призначено скаргу до розгляду.

09.02.2022 представник стягувача у виконавчому провадженні №51237021 подав заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 09.02.2022, на іншу дату.

Пояснення осіб, що з`явилися, в судовому засіданні

Адвокат Стецяк Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні скаргу підтримала. На запитання суду повідомила, що…

Представник Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Плиска А.С. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Пояснив,

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

На примусовому виконанні Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №51237021, відкрите 30.05.2016, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 09.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області по справі №308/2295/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму боргу в розмірі 267 097,91 грн., що у доларах складає 33 416,48 дол. США та судовий збір 2 670,98 грн.

15 липня 2019 року постановою головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Белякова М.І. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, у виконавчому провадженні №51237021, відповідно до якої постановлено призначити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТзОВ «Приватна експертна служба», який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, видану 22.03.2017 року за №233/17, виданий Фонд державного майна України, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №308/2295/13-ц, виданий 09.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму боргу в розмірі 267 097,91 грн., що у доларах складає 33 416,48 дол. США та судовий збір 2 670,98 грн. Окрім цього, постановлено суб`єкта господарювання ТзОВ «Приватна експертна служба» надати визначити ринкову вартість земельної ділянки кадастровий номер: :12:013:0058, опис об`єкта: площа 0,095 га, цільове призначення6 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_4 , виданий 04.02.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області.

06 серпня 2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області замінено сторону вибулого стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз. 5-Б), у справі №308/2295/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2/АА-049-06,2.

17 січня 2022 року заступником начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Беляков М.І. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 51237021, відповідно до якої постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 297 045,77 грн.

Копії постанови направлено для виконання до банківських установ.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді педагога-організатора в Кам`яницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, що у підпорядкуванні Оноківської сільської ради, і отримує офіційну заробітну плату на картковий рахунок НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ), відкритий в AT КБ «ПриватБанк».

Оцінка суду.

Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу незгоди скаржника з постановою державного виконавця про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на рахунок, на який здійснюється нарахування її заробітної плати.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформульовано висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 (провадження № 61-5453св21) вважав, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 2-812/11 (провадження № 61-7824св21)).

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець визначив банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», стаття 48 якого встановлює право накладення арешту на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах.

Акціонерним товариством "Приватбанк" при прийнятті оскаржуваної постанови до виконання не було повідомлено виконавця про спеціальний режим рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 , а також про заборону законом звернення стягнення на такий рахунок.

Скаржник також не звертався до державного виконавця з заявою про неможливість накладення арешту на його рахунок у зв`язку з отриманням заробітної плати, а також з проханням зняти такий арешт у зв`язку з цим.

Адвокат Стецяк Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , як підставу для задоволення скарги наводить правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 січня 2020 року у справі №340/1018/19, відповідно до якої рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Проте таке посилання не можна визнати правомірним, оскільки спірні правовідносини не є подібними. Так, у справі № 340/1018/29 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не погоджувалося з постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на рахунок, з якого здійснюється виплата заробітної плати працівникам та сплата податків і зборів. Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. У той же час у розглядуваній скарзі правовідносини склалися між фізичною особою - боржником та державною виконавчою службою щодо звернення стягнення на кошти, розміщені на рахунку скаржника за відсутності доказів належності його до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання. Рахунок ОСОБА_1 , на який державним виконавцем було накладено арешт, не призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам підприємства (установи) боржника.

Отже, під час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки частиною третьою статті 52 цього Закону встановлено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання. Права скаржника порушені не були, оскільки у постанові про арешт коштів боржника є застереження про те, що арешт не накладається на кошти, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 4, 13, 18, 260, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С ТА Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стецяк Тетяна Іванівна, на дії державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», про визнання постанови неправомірною та скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Копію судового рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2022.

Суддя Олена ГОЛЯНА