Справа № 523/2819/21
Провадження №2/523/458/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Скоріної М.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кузьмік Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/2819/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та скасування напису про проведену державну реєстрацію права власності, про визнання недійсним та скасування електронних торгів, протоколів введення електронних торгів та витребування майна у добропорядного набувача,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційний послуг» Манюта С.В., за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та скасування напису про проведену державну реєстрацію права власності, про визнання недійсним та скасування електронних торгів, протоколів введення електронних торгів та витребування майна у добропорядного набувача.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 03.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 1 Н, за умовами якого позивачка отримала кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 71480,00 дол. США, строком та на умовах користування до 03.10.2027 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань вказаного кредитного договору від 03.10.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності житлову квартиру загальною площею 61,0 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і право вимоги за кредитним договором ОСОБА_3

07.05.2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46783893 від 10.05.2019 року, номер запису про право власності: 31473619, на підставі якого проведено реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем ПАТ «Дельта Банк», яке в подальшому продало дану квартиру з відкритих торгів (аукціону з продажу активів (майна) ПАТ «Дельта Банк» оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-02-000007-b від 24.10.2019 року, в результаті чого новим власником квартири стала відповідач ОСОБА_4 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/14927/19 за позовом ОСОБА_4 ухвалено виселити ОСОБА_3 разом із родиною із житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. при прийнятті рішення про державну реєстрацію було допущено ряд порушень.

Так, відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки подіються: копія письмово вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодержателя; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

До зазначених вимог, ПАТ «Дельта Банк» мало бути подано державному реєстратору рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке має містити підпис позивача про вручення чи відміну від вручення, а також містити інформацію про вкладення поштового відправлення, але дані докази не можуть міститися у матеріалах реєстраційної справи, оскільки позивач не підписувала та не отримувала жодного повідомлення з відповідною вимогою.

Також, ОСОБА_3 зазначає про те, що державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. рішення про державну реєстрацію було прийнято з порушення вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до вказаного закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Іпотечний договір укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, відповідно до умов якого позивальнику надано кредит в іноземній валюті доларах США, предметом іпотеки є житлова квартира, площа якої не перевищує 140 кв.м. та у якій зареєстрована та проживає позивач із сином та чоловіком, та є їх спільним житлом, позивачу на праві власності не належить будь яке інше жиле приміщення.

Таким чином, житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , не могла бути примусово стягнута з урахуванням норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в тому числі і в позасудовому порядку такого стягнення шляхом реєстрації права власності за ПАТ «Дельта Банк» як забезпечення виконання ОСОБА_3 умов Договору про іпотечний кредит від 03.10.2006 року, укладеного в іноземній валюті.

Проте, наразі право власності на спірну квартиру, оформлене відповідача ОСОБА_4 , яка є добросовісним набувачем та придбала вказану вище житлову квартиру з аукціону в ПАТ «Дельта Банк». Так, відповідач ОСОБА_4 отримала право власності на спірну квартиру відповідно до результатів електронних торгів, за якими ПАТ «Дельта Банк» було продано квартиру позивача з відкритих торгів «аукціону) з продажу активів (майна) ПАТ «Дельта Банк», оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-02-000007-b від 24.10.2019 року. Оскільки, відповідач ПАТ «Дельта Банк» не мав законних підстав оформляти на себе право власності на належну ОСОБА_3 житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позивач вважає за необхідне витребувати майно у добросовісного набувача ОСОБА_4 та повернути їй право власності на вказану квартиру.

У зв`язку з цим просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким:

?визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Дельта Банк» та запис про державну реєстрацію права власності № 31473619 від 07.05.2019 року на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Дельта Банк», поновити у державний реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна про об`єкт нерухомого майна двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що передували скасованим записам;

?визнати недійсними результати відкритих торгів (аукціону), які відбулися 24.10.2019 року з продажу активу ПАТ «Дельта Банк», який перебуває в процесі ліквідації, а саме квартири, номер лоту GL22N012300 реєстраційний номер № 101, загальною площею 61,00, за адресою: АДРЕСА_1 , рішення про результати електронних торгів щодо продажу спірної квартири оформлене протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-02-000007-b від 24.10.2019 року, що стало підставою реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_4 та відповідно скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 51240680 від 20.02.2020 року, внесений приватним нотаріусом Мурською Наталією Василівною, Київського нотаріального округу, м. Київ, номер запису про право власності/довірчої власності: 35585945;

?витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у добросовісного набувача ОСОБА_4 , що вибула з власності поза волею позивача ОСОБА_3 ;

?стягнути з державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. та ПАТ «Дельта Банк» в рівних частинах сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2724,00 грн.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 було надано суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що 08.12.2011 року ПАТ «Дельта Банк», на підставі укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами, набуло право вимоги до ОСОБА_3 за Кредитним договором. 10.05.2019 року державним реєстратором Манютою С.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за індексним номером 46783893, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ «Дельта Банк». На підставі даного рішення внесено відповідний запис про право власності за № 31473619. 24.10.2019 року на замовлення ПАТ «Дельта Банк» проведено електронний аукціон з продажу спірної квартири, за результатами якого переможцем визначено ОСОБА_4 , що зумовило набуття останньою права власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Результати даного електронного аукціону оформлені протоколом № UA-EA-2019-10-02-000007-b.

З наданої ОСОБА_3 інформаційної довідки за № 177654177 від 15.08.2019 року, вбачається, що 07.05.2019 року на підставі оскаржуваного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно внесений запис про право власності за № 31473619. З вміщеної до даного запису інформації вбачається, що підставою виникнення у ПАТ «Дельта Банк» права власності на спірну квартиру є: Іпотечний договір, серія та номер: 4526, виданий 03.10.2006 р., видавник: ПН ОМНО Гончарова С.Ю.; Повідомлення, серія та номер: 831, виданий 07.12.2018 р., видавник: Укрпошта; Лист вимога, серія та номер: 02.4.1/1925/18, виданий 19.11.2018 р., видавник: ПАТ «Дельта Банк». З визначеного переліку документів, які стали підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення та внесення відповідного запису, вбачається, що представниками ПАТ «Делта Банк» були дотримані вимоги діючого законодавства щодо надання вичерпного переліку документів, необхідних для реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження в іпотечному договорі.

Окрім того, у поданому відзиві на позову заяву представник відповідача зазначає про те, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у частці 1/3 належить житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що виключає застосування положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд констатує, що представником відповідача ПАТ «Дельта Банк» Присяжнюк Р.В. було надано суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, а внаслідок передачі прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшли (були відступлені) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. На підставі зазначеного договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора до позивача ОСОБА_3 за укладеними нею Кредитним договором та похідним від нього Договором іпотеки.

02.03.2015 року на підставі Постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк». На підставі Постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року. Наразі, з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією АТ «Дельта Банк», передбачених ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 1724 від 24.09.2020 року про продовження строків управління майном (активами) АТ «Дельта Банк» та задоволення вимог його кредиторів на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна та задоволення вимог кредиторів.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором та Договором іпотеки у неї утворилася заборгованість у розмірі 2 634 774,84 грн. АТ «Дельта Банк» звернулося до позивача з листом вимогою № 02.4.1/1925 від 19.11.2018 року, у якому ОСОБА_3 було повідомлено про порушення основного зобов`язання та про необхідність у шестидесятиденний термін достроково та повністю виконати свої зобов`язання за Кредитним договором, в тому числі сплатити всію заборгованість, яка станом на 17.10.2018 року становила 4 211 121,46 грн. Вказане листа вимога було направлено на адресу ОСОБА_3 21.11.2018 року засобами Укрпошти рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрих код поштового відділення місця відправлення (Київ) 447), яке було отримане позивачем у поштовому відділенні Укрпошти м. Одеси 86, а саме повідомлення 07.12.2018 року направлено у зворотному напрямку. Після спливу шестидесятиденного строку, у зв`язку з невиконанням позивачем вимог банку, ПАТ «Дельта Банк», з метою задоволення своїх вимог, керуючись умовами Договору іпотеки, ст.ст. 33, 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року, звернулася до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» із відповідною заявою про реєстрацію за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки за Договором іпотеки, за результатами розгляду якої було прийнято законне та обґрунтоване рішення за індексним номером № 46783893 від 10.05.2019 року про державну реєстрацію за АТ «Дельта Банк» права власності за предмет іпотеки за Іпотечним договором, серія та номер 4526, виданий 03.10.2006 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. квартиру загальною площею 61 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

24.10.2019 року на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу № 537 від 27.09.2019 року на електронному майданчику https://prozorro.sale відбувся відкритий електронний аукціон (тоги) з продажу лоту № GL22N012300, а саме вказаної вище житлової квартири. За результатами відкритих торгів (аукціону) було визначено переможця ОСОБА_4 , про що складено Протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-10-000007-b від 24.10.2019 року, з якою в подальшому було укладено Договір купівлі продажу квартири, посвідчений 20.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим № 175.

Також у поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про безпідставність посилання позивача за положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки у відповідності до офіційної інформації, наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ОСОБА_3 є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_3 та співвласником у частці 1/3 житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд констатує, що представником третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 було надано до суду пояснення третьої особи щодо позову, в яких просить суд відмовити в задоволенні даного позову.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 01.03.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що наявне в матеріалах реєстраційної справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є доказом отримання ОСОБА_3 листа вимоги № 02.4.1/1925 від 19.11.2018 року, оскільки невідомо хто отримав таке повідомлення, а також відсутній опис цінного листа, у зв`язку з чим державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. при прийняття рішення про державну реєстрацію було порушено вимоги п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127. Просила суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким:

?визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Дельта Банк» та запис про державну реєстрацію права власності № 31473619 від 07.05.2019 року на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Дельта Банк», поновити у державний реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна про об`єкт нерухомого майна двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що передували скасованим записам;

?визнати недійсними результати відкритих торгів (аукціону), які відбулися 24.10.2019 року з продажу активу ПАТ «Дельта Банк», який перебуває в процесі ліквідації, а саме квартири, номер лоту GL22N012300 реєстраційний номер № 101, загальною площею 61,00, за адресою: АДРЕСА_1 , рішення про результати електронних торгів щодо продажу спірної квартири оформлене протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-02-000007-b від 24.10.2019 року, що стало підставою реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_4 та відповідно скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 51240680 від 20.02.2020 року, внесений приватним нотаріусом Мурською Наталією Василівною, Київського нотаріального округу, м. Київ, номер запису про право власності/довірчої власності: 35585945;

?витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у добросовісного набувача ОСОБА_4 , що вибула з власності поза волею позивача ОСОБА_3 ;

?стягнути з державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. та ПАТ «Дельта Банк» в рівних частинах сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2724,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволені даного позову в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» Присяжнюк Р.В. в судове засідання не з`явився. Однак, надав суд заяву, в якій проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просить суд провести розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Дельта Банк» (Т. 2 а.с. 6).

Відповідач державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. в судове засідання повторно не з`явився, відзив у визначений строк до суду не подав, із будь якими заявами та клопотаннями не звертався.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, наведених у поясненнях третьої особи, просив суд відмовити у задоволенні даного позову.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.10.2006 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 1 Н від 03.0.2016 року, відповідно до умов якого позивач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 71480,00 доларів США з наступним порядком погашення процентів: щомісячно рівними частинами з 01 по 10 числа починаючи з кінцевим терміном повернення кредиту з.10.2017 року (Т.1 а.с. 16 20).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») було укладено Договір іпотеки від 03.10.2006 року, згідно якого позивачем було надано в іпотеку Банку житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 21 23).

В подальшому, 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, а внаслідок передачі прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшли (були відступлені) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. На підставі зазначеного договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора до позивача ОСОБА_3 за укладеними нею Кредитним договором та похідним від нього Договором іпотеки.

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Виписки з Договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» у спірний правовідносинах є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «УкрСиббанк».

02.03.2015 року на підставі Постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк». На підставі Постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року. Наразі, з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією АТ «Дельта Банк», передбачених ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 1724 від 24.09.2020 року про продовження строків управління майном (активами) АТ «Дельта Банк» та задоволення вимог його кредиторів на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна та задоволення вимог кредиторів.

Дана обставина є загальновідомою, оскільки розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.09.2019 року, є доступною для ознайомлення, а тому в силу припису ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Згідно п.п. 2.1.1, п.п. 2.1.2 Договору іпотеки від 03.10.2006 року у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У раз порушення Позичальником зобов`язань, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Позичальником цієї вимоги звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно п.п. 4.1, п.п. 4.2 Договору іпотеки від 03.10.2006 року звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у: випадках, зазначених в п.п. 2.1.1 2.1.2 цього договору іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи Іпотекодавця; у разі порушення Іпотекодавцем будь якого зобов`язання за цим Договором або будь якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пунктом 5 Договору іпотеки від 03.10.2006 року передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Так, згідно вказаного пункту Договору іпотеки передбачено, що у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим лисом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Так, із наявного в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 177654177 від 15.08.2019 року вбачається, що державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. 07.05.2019 року зареєстроване право власності за № 31473619 на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46783893 від 10.05.2019 року.

Відповідно до вказаного витягу підставою виникнення права власності є наступні документи: Іпотечний договір, серія та номер: 4526, виданий 03.10.2006 року, видавник: ПНОМНО ОСОБА_7 ; Повідомлення, серія та номер: 831, виданий 07.12.2018, видавник: Укрпошта; Лист вимога, серія та номер: 02.4./1925/18, виданий 19.11.2018 року, видавник: ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

За приписами частини першої статті 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 ЗУ «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції чинній на день державної реєстрації права власності за ПАТ «Дельта Банк»), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У цьому випадку умовами Іпотечного договору від 03.10.2006 року, зокрема 2.1.2 та 4.1, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечення іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Як було вище зазначено, статтею 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З наведеного слідує, що підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Суд констатує, що представником відповідача ПАТ «Дельта Банк» в підтвердження своїх заперечень проти позову було надано до відзиву на позовну заяву копію листа вимоги № 02.4.1/1925/18 від 19.11.2018 року адресований ОСОБА_3 , у якому останню було повідомлено про порушення основного зобов`язання та про необхідність у шестидесятиденний термін достроково та повністю виконати свої зобов`язання за Кредитним договором, в тому числі сплатити всію заборгованість, яка станом на 17.10.2018 року становила 4 211 121,46 грн. (т. 1 а.с. 103).

Вказаний лист вимогу було направлено на адресу ОСОБА_3 21.11.2018 року засобами Укрпошти рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрих код поштового відділення місця відправлення (Київ) 447), яке було отримане позивачем у поштовому відділенні Укрпошти м. Одеси 86, а саме повідомлення 07.12.2018 року направлено у зворотному напрямку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Даний факт також підтверджується дослідженими в судовому засіданні копією матеріалів реєстраційної справи № 101, наданої на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 07.05.2021 року про витребування доказів (Т.2. а.с.12 73).

Таким чином, судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк», надіслало вимогу № 02.4.1/1925/18 від 19.11.2018 року ОСОБА_3 офіційним способом письмового повідомлення шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну на той час адресу позивача, а наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення є достатнім для того, щоб вважати повідомлення ОСОБА_3 «належним».

З огляду з вищевикладене, суд доходить висновку, що в супереч твердженням сторони позивача, в судовому засіданні під час розгляду даної справи не знайшло свого підтвердження жодним належним доказом порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, зокрема п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127.

Щодо твердження позивача про те, що державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. рішення про державну реєстрацію було прийнято з порушення вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає таке безпідставним з огляду на наступне.

07.06.2014 року набрав чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 ЗУ «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Таким чином, суд констатує, що установлений зазначеним Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, згідно з п.4 цього Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Суд відмічає, предметом іпотеки (спірне майно) є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,00 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., тобто не перевищує законодавчо встановлений розмір. Дані обставини підтверджено доказами, які наведені у цьому рішенні.

Разом із тим, судом встановлено, що у власності ОСОБА_3 перебуває житлова квартира адресою: АДРЕСА_3 та житлова квартира у частці 1/3 за адресою: АДРЕСА_2 , у якому прізвище позивача зазначене як « ОСОБА_8 », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 248982269 від 19.03.2021 року.

Згідно приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 523/14927/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про примусове виселення та зняття з реєстрації, за результатами розгляду якої 21.10.2020 року було укладено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено в повному обсязі (Т.1 а.с. 31 33).

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.09.2021 року у справі № 523/14927/19 постановлено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року залишити без змін (Т.2 а.с. 179 181).

Вказаною постановою також було підтверджено той факт, що ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_11 ) належить 1/3 частка об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що наведені вище обставини, які встановлені судом та підтверджені належними доказами, виключають застосування до спірних правовідносин положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, суд приходить до переконання, що державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46783893 від 10.05.2019 року та при вчиненні відповідного запису про державну реєстрацію було дотримано всіх вимог чинного законодавства, зокрема, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, не порушуючи вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскільки, позовні вимоги про визнання недійсними результатів відкритих торгів (аукціону), які відбулися 24.10.2019 року, рішення про результати електронних торгів щодо продажу спірної квартири оформлене протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-02-000007-b від 24.10.2019 року та витребування майна у добросовісного набування є похідними, суд вважає, що такі також не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що під час розгляду даної справи викладені позивачем обставини про її порушене право не знайшли свого підтвердження жодним належним доказом, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 355 ЦПК України, ст.ст. 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним рішення та скасування напису про проведену державну реєстрацію права власності, про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколів введення електронних торгів та витребування майна у добропорядного набувача відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер