Ухвала

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 204/4737/20

провадження № 61-1688ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Калараша А. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» про захист прав споживача, визнання неправомірними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія», в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», яка полягає у неналежному виконанні своїх зобов`язань за чинним законодавством; у відмові в задоволенні вимог, викладених у зверненні про розгляд Акту звірки фактичних показників лічильника газу на 20 грудня 2015 року та суми переплати до ПАТ «Дніпрогаз»;

- визнати неправомірною бездіяльність ТОВ «Регіональна газова компанія», яка полягає у відмові в задоволенні вимог, викладених в електронному зверненні в «Особистому кабінеті» по темі «Показання лічильника газу»;

- зобов`язати ПАТ «Дніпрогаз» за свій рахунок приєднати до газової мережі квартиру АДРЕСА_1 для споживання газу по особовому рахунку на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» скасувати борг по особовому рахунку ОСОБА_1 в розмірі 618,10 грн;

- зобов`язати ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» скасувати нарахування об`єму спожитого природного газу понад обсяги, визначені лічильниками газу на рівні 202 м3 та його вартості в сумі 727,20 грн за 2015 рік;

- стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» за об`єм понад обсяги, визначені лічильниками газу у липні 2016 року ? 7 272,00 грн;

- стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» переплату за спожитий газ, визначений лічильником газу за 2015 рік ? 7 303,90 грн;

- стягнути з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за об`єм понад обсяги, визначені лічильниками газу у липні 2016 року - 7 272,00 грн;

- стягнути з ТОВ «Регіональна газова компанія» 21 847,90 грн;

- стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн з кожного з відповідачів, а з ТОВ «Регіональна газова компанія» - моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року залишено без змін.

У січні 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 28 січня 2022 року справу призначено судді-доповідачу Петрову Є. В., визначено суддів які входять до складу колегії: Калараша А. А. та Ткачука О. С.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2022 року визначено колегію суддів для розгляду указаної справи у складі суддів: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. А., Калараша А. А.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ця справа є справою про захист прав споживачів.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 243 695,80 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 250 = 620 250 грн).

Отже, зазначена справа як справа про захист прав споживачів з відповідною ціною позову є малозначною відповідно до вимог закону.

Верховний Суд врахував, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовано вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», проте враховуючи, що позовними вимогами є також вимоги немайнового характеру, необхідно застосувати пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для визнання справи малозначною.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» про захист прав споживача, визнання неправомірними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

А. І. Грушицький