справа № 489/8265/21 провадження №2/489/898/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У грудні 2021 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № NKKCGM00000056 від 19.11.2007 у розмірі 14595,23 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 02.11.2021 складає 383708,60 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору.

Як на підставу позовних вимог вказано, що між сторонами був укладений кредитний договір № NKKCGM00000056 від 19.11.2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 149278,79 дол. США строком до 22.08.2028. Через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань із своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів 02.04.2015 ПриватБанк звернувся до суду з позовом по стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.06.2015 позовні вимоги ПриватБанку задоволені та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 54,95 дол.США, що еквівалентно 1257,12 грн., нараховану станом на 06.03.2015. Вказане рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання, тому сума заборгованості становить 69542,78 грн.

Так як рішенням суду від 02.06.2015 з відповідача було стягнуто заборгованість з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, вказаної в наведеному рішенні, то за період після подання позовної заяви від 02.04.2015, з 03.04.2015 по 02.11.2021 відповідач має сплатити заборгованість у розмірі 14595,23 дол. США, що за курсом Національного банку України від 02.11.2021 становить 383708,60 грн., яка складається з передбачених частиною другою статті 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Обізнаність відповідача про судовий розгляд підтверджується також заявою його представника адвоката Матвієнка І.Ю., який 11.01.2022 ознайомився із матеріалами цивільної справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що між сторонами був укладений кредитний договір № NKKCGM00000056 від 19.11.2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 149278,79 дол. США строком до 22.08.2028.

Через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань із своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів у квітні 2015 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом по стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 149749,59 дол.США,що еквівалентно 3427768,12 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.06.2015 у справі № 489/2280/15-ц позовні вимоги ПриватБанку задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 54,95 дол.США, що еквівалентно 1257,12 грн., нараховану станом на 06.03.2015, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 27,92 дол.США та пені у розмірі 27,00 дол.США. В іншій частині вимог відмовлено.

Матеріалами цивільної справи № 489/2280/15-ц та наведеним рішення суду підтверджується, що стягнення за цим рішенням здійснено з урахування заборгованості стягнутої рішенням Ленінського райсуду міста Миколаєва 06.03.2012 у справі № 2-3351/11.

Доданими до позову доказами підтверджується, що 20.09.2014 між ПриватБанком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № NKKCGM00000056 від 19.11.2007, відповідно до якої сторони зменшили суму заборгованості на 184006,53 дол. США, а саме відсотки у розмірі 65432,42 дол. США, комісія у розмірі 10234,45 дол. США, пеня у розмірі 108339,66 дол. США та визначали, що погашення заборгованості позичальник за договором здійснює згідно Графіку погашення кредиту, який є додаток № 1 до цієї Додаткової угоди.

22.08.2018 між ПриватБанком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № NKKCGM00000056 від 19.11.2007, відповідно до якої сторони зменшили суму заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 дол. США, по сплаті комісії на 0,00 дол. США, пені на 237673,01 дол. США. Вказані суми за рішенням Банку прощені.

Умовами пунктів 1.2 - 1.4 додаткової угоди № 2 сторони узгодили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за договором становить у розмірі 80067,96 дол.США, яка складається із заборгованості за основним боргом 80067,96 дол.США, відсотків 0,00 дол. США, комісії 0,00 дол. США, пені 0,00 дол. США. Датою остаточного погашення заборгованості за договором є 22.08.2028. Погашення заборгованості позичальником здійснюється згідно Графіку погашення кредиту, який є додатком № 1 до цієї Додаткової Угоди.

Пунктом 1.6 додаткової угоди сторони узгодили, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, неустойки за договором встановлюється сторонами тривалістю п`ять років.

Із позову вбачається, що за період після подання позовної заяви, яка вирішена рішенням суду від 02.06.2015, а саме з 03.04.2015 по 02.11.2021, відповідач має простроченої заборгованості у розмірі 69542,78 дол. США.

Рух грошових коштів, зокрема погашення заборгованості відповідачем та її розподіл, позивачем підтверджено випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 19.11.2007 по 14.02.2022.

Позивач вважає, що так як зобов`язання по кредитному договору не припинені та договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань, відповідно з відповідача підлягає стягненню три проценти річних, нарахування яких передбачено частиною другою статті 625 ЦК України, розмір яких за розрахунком позивача становить 14595,23 дол. США.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного правого регулювання.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154 цс 18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджується, що після ухвалення Ленінським районним судом міста Миколаєва рішень від 06.03.2012 у справі № 2-3351/11 та від 02.06.2015 у справі № 489/2280/15-ц між сторонами було укладено додаткові угоди від 20.09.2014 та 22.08.2018, якими сторони узгодили внесення змін до основного зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним(презумпція правомірності правочину).

Відповідачем вищевказані додаткові угоди до кредитного договору не оспорено, навпаки, як вбачається із розрахунку заборгованості та наданої позивачем виписки по рахунку, позичальник їх виконував, здійснюючи часткове погашення кредиту згідно з їх умовами.

Наведені обставини свідчать про те, що кредитні відносини між сторонами припинені не були, а тому звернення позивача до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних на заборгованість, що утворилася через неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язання є правомірним.

Висновок суду про неприпинення між сторонами кредитних відносин відповідає висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 19.01.2022 у справі № 753/120/18 (провадження № 61-18255св121) в якій вказано, що: «…апеляційний суд дійшов помилкового висновку про припинення зобов`язання позичальника за кредитним договором та договором іпотеки квартири від 10 січня 2007 року, оскільки не врахував, що після пред`явлення банком у червні 2009 року позову до ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредитної заборгованості сторони 15 листопада 2011 року та 02 квітня 2015 року уклали додаткові угоди до кредитного договору.».

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, а також те, що за частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ПриватБанку трьох процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у розмірі 14595,23 дол.США, що станом на 02.11.2021 за курсом Національного банку України складає 383708,60 грн., підтвердженому розрахунком позивача, який відповідачем не оспорено та який перевірено судом.

Так як позов задоволено повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5755,63 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» три відсотки річних нарахованих на заборгованість по кредитному договору № NKKCGM00000056 від 19.11.2007, яка станом на 02.11.2021 складає 14595,23 дол.США, що еквівалентно 383708,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 5755,63 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрація проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 18.02.2022.

Суддя І.В.Коваленко