Справа № 130/2481/21
Провадження № 22-ц/801/400/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуСправа № 130/2481/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Шепеля К. А. в приміщенні суду в м. Жмеринка,

в с т а н о в и в :

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі ТОВ «Енера Вінниця») про захист прав споживача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Енера Вінниця» порушені пункти 3.3, 13.2 та 13.9 договору від 1 січня 2019 року про постачання електричної енергії, укладеного між ним та товариством. Зокрема, умови договору починають виконуватись з дати постачання електроенергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні; усі повідомлення споживачеві повинні надсилатись у письмовій формі, рекомендованим листом, або кур`єром або особисто під підпис. Однак до цього часу йому заява-приєднання товариством не надсилалась.

Виходячи з наведеного, положень статей 640, 642, 644, 645 ЦК України ОСОБА_1 просив

-визнати порушення відповідачем пунктів 3.3, 13.2, 13.9 договору;

-визнати, що згідно з актом НКРЕКП № 296 від 23 березня 2019 року договір вважається укладеним після отримання споживачем заяви-приєднання;

-визнати незаконним стягнення зі споживача заборгованості при порушенні відповідачем вимог пункту 3.3 договору.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Енера Вінниця» про захист прав споживача провадженням закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що правових підстав для закриття провадження у справі в суду першої інстанції не було, оскільки між сторонами було укладено два договора з однаковими датами, але з різними умовами.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Енера Вінниця», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. /а. с. 126-128/.

09 лютого 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Еенера Вінниця» вх. № 1274 про розгляд справи без участі представника відповідача.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Пояснив, що раніше схожа справа вже знаходилася на розгляді в суді, однак він не зміг подати докази через введення карантинних обмежень, тому ним подано новий позов. Також вказав, що суд першої інстанції не звернув уваги, що наявні у справі рішення попередніх судів стосуються публічного договору, тоді як зараз предметом позову є письмовий договір.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом частини першої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що: «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що з досліджених судом судових рішень у справах № 130/2553/19, № 130/893/20, № 130/1858/21, № 130/2166/21, № 130/2539/21, що набрали законної сили, видно, що на даний час існують відповідні рішення судів з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрали законної сили за тими самими вимогами.

Та обставина, що нумерація оскаржуваних пунктів договору ( умова п.13.1 за одним договором, зазначена в іншому договорі під п. 13.2 ) не дає підстави для скасування ухвали суду та прийняття судом висновків іншого змісту, оскільки при розгляді справ судами надавалась оцінка саме змісту договору, а не його нумерації.

Аргументи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський