15 лютого 2022 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі судового засідання Мацинській О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Представник позивача Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат у розмірі 2 270 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 квітня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2024. Відповідно до п.1.1 договору банк зобов`язався надати ОСОБА_2 на умовах договору грошові кошти у сумі 60 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати, повернути в сумі 60 000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18% річних в порядку та на умовах визначених в договорі.
Пунктом 1.2 Договором визначено, що кредит надається на споживчі потереби, окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією, у період до 16.04.2009. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 30 числа кожного місяця, починаючи з 01.05.2007. Остаточним повернення кредиту є 16.04.2017.
Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином, позичальнику було видано кредит готівкою. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
01 березня 2017 року Токмацьким районним судом Запорізької області по справі №328/4416/16-ц було винесено рішення, відповідно до якого позовна заява Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 57 402,77 грн. та судові витрати за кредитом № 2024 від 17.04.2007 року було задоволено повністю.
Відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 60 000,00 гривень за укладеним кредитним договором було досліджено при розгляді справи №328/4416/16-ц, що відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.
З 05.08.2019 по 15.03.2021 р. у Лівобережному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на виконання рішення №328/4416/16-ц Токмацького районного суду Запорізької області від 01.03.2017 р. знаходилось виконавче провадження №59700102 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №2024 від 17.04.2007 у сумі 57 402,77 грн. та судові витрати в сумі 1 004,00 грн., всього 58 406,77 грн.
Виконавчий документ було повернено без виконання, керуючись п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» так, як згідно відповіді з Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 на обліку в органах ДФС не перебуває. Згідно відповіді з ПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії інформацію не знайдено, про осіб боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено. На кошти накладено арешт. Відомості про боржника внесено до реєстру боржників. Транспортний засіб не зареєстрований за боржником. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.
Станом на 19 березня 2021 року основна заборгованість за Кредитним Договором складає 47 153,55 грн. (сорок сім тисяч сто п`ятдесят три грн. 55 коп.), яка складається з: - 20 653,21 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом; - 9 735,17 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; - 0,11 грн. - сума пені; - 8 705,89 грн. - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; - 4 089,12 грн. - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; - 2 699,83 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; - 1 270,22 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Розмір основної заборгованості підтверджується виписками по рахункам Позичальника та Розрахунком заборгованості.
В забезпечення Кредитного Договору від 17 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач/Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір (далі - Іпотечний Договір). Відповідно до п. 1.2 Іпотечного Договору Позивачу в забезпечення Кредитного Договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, розміром 0,1107 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з розташованим на земельній ділянці жилим будинком, який є приватною власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу.
Відповідно до п. 1.3 Іпотечного Договору, за взаємною згодою сторін заставна вартість предмета іпотеки становить 86 000,00 гривень (вісімдесят шість тисяч гривень 00 коп.).
Отже, оскільки позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору всього на загальну суму 47 153,55 грн. (сорок сім тисяч сто п`ятдесят три грн. 55 коп.), позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно з чинним законодавством.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_1 обліковується об`єкт нерухомого майна, а саме: земельна ділянка, розміром 0,1107 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що на сьогоднішній день заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2024 від 17.04.2007 року є невиконаним, тож постало нагальне питання звернення стягнення на предмет іпотеки, вже з корегуванням вимог позову, згідно позиції Верховного суду України.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 24 травня 2021 р. позовну заяву залишено без руху, зазначені недоліки усунені.
Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 22 червня 2021 р. по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.
Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 24 вересня 2021 р. підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про його дату, час та місце, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про його дату, час та місце, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до вимог ст. ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
За відсутності підстав встановлених ч.2 ст.223 ЦПК для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів.
Відповідно до ст.280 ЦПК за письмової згоди представника позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2024.
Відповідно до п.1.1 договору банк зобов`язався надати ОСОБА_2 на умовах договору грошові кошти у сумі 60 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати, повернути в сумі 60 000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18% річних в порядку та на умовах визначених в договорі.
Пунктом 1.2 Договором визначено, що кредит надається на споживчі потереби, окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією, у період до 16.04.2009. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 30 числа кожного місяця, починаючи з 01.05.2007. Остаточним повернення кредиту є 16.04.2017.
Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином, позичальнику було видано кредит готівкою.
У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
01 березня 2017 року Токмацьким районним судом Запорізької області по справі №328/4416/16-ц було винесено рішення, відповідно до якого позовна заява Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 57 402,77 грн. та судових витрат за кредитом № 2024 від 17.04.2007 року було задоволено повністю.
Відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 60 000,00 гривень за укладеним кредитним договором було досліджено при розгляді справи №328/4416/16-ц, що відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.
З 05.08.2019 по 15.03.2021 р. у Лівобережному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на виконання рішення №328/4416/16-ц Токмацького районного суду Запорізької області від 01.03.2017 р. знаходилось виконавче провадження №59700102 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №2024 від 17.04.2007 у сумі 57 402,77 грн. та судових витрат в сумі 1 004,00 грн., всього 58 406,77 грн.
Виконавчий документ було повернено без виконання, керуючись п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» так, як згідно відповіді з Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 на обліку в органах ДФС не перебуває. Згідно відповіді з ПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії інформацію не знайдено, про осіб боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено. На кошти накладено арешт. Відомості про боржника внесено до реєстру боржників. Транспортний засіб не зареєстрований за боржником. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.
Станом на 19 березня 2021 року основна заборгованість за Кредитним Договором складає 47 153,55 грн. (сорок сім тисяч сто п`ятдесят три грн. 55 коп.), яка складається з: - 20 653,21 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом; - 9 735,17 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; - 0,11 грн. - сума пені; - 8 705,89 грн. - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; - 4 089,12 грн. - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; - 2 699,83 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; - 1 270,22 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів.
Розмір основної заборгованості підтверджується виписками по рахункам Позичальника та Розрахунком заборгованості.
В забезпечення Кредитного Договору від 17 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач/Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір (далі - Іпотечний Договір). Відповідно до п. 1.1 Іпотечного Договору Позивачу в забезпечення Кредитного Договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, розміром 0,1107 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1.3 Іпотечного Договору, за взаємною згодою сторін заставна вартість предмета іпотеки становить 86 000,00 гривень (вісімдесят шість тисяч гривень 00 коп.).
Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з розташованим на земельній ділянці жилим будинком, який є приватною власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого І.М. Подольською, приватним нотаріусом Старобешівського районного нотаріального округу Донецької області 29.12.2004 року за реєстром № 4521.
За даними витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №13953453, виданого 21.03.2007 року Старобешівським бюро технічної інвентаризації жилий будинок та прилягаючі споруди та будівлі означені літерами А-1 жилий будинок цегла, загальною площею 54,40 кв.м, в тому числі жилої площі 26,90 кв.м, «а» сіни (цегла), «а1» ганок (бетон), «пд.» - підвал (камінь), «Б» - сарай (цегла), «В» вбиральня (дерево), «Г» - гараж (шлакоблок), «Д» - сарай (цегла), «Е» - сарай (шлакоблок), №1 огорожа (дерево), №2 ворота (метал), I замощення (бетон), II замощення (бетон).
Отже, оскільки позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору всього на загальну суму 47 153,55 грн. (сорок сім тисяч сто п`ятдесят три грн. 55 коп.), позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно з чинним законодавством.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_1 обліковується об`єкт нерухомого майна, а саме: земельна ділянка, розміром 0,1107 га та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що на сьогоднішній день заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2024 від 17.04.2007 року у сумі 57 402,77 грн. є невиконаним, тож постало нагальне питання звернення стягнення на предмет іпотеки, вже з корегуванням вимог позову, згідно позиції Верховного суду України.
Відповідач мешкає на тимчасово окупованій території, де українська влада не здійснює свої повноваження. У зв`язку з викладеним, позивач не має можливості направити відповідачу вимогу про необхідність погашення боргу, який утворився внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 договірних зобов`язань за кредитним договором.
Нормативне обґрунтування.
Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).
За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов`язанням.
Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»).
Згідно зі ст.3 Закону «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки Іпотекодавця та Іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно статті 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При чому, у постанові ВСУ від 03.02.2016 року у справі № 6-1080цс15 зазначається, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на Іпотекодержателя.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі.
При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.
Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне.
Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.
Такий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» міститься й у Постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року, який є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.
Щодо самої процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, її порядок передбачений нормами Закону України "Про іпотеку".
Так, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Умовами договору іпотеки від 17 квітня 2007 року сторони узгодили, що звернення стягнення здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, або за договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя.
В Іпотечному договорі зазначено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення господарського суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі відповідності до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Позивачем обраний спосіб захисту його прав на підставі рішення суду у порядку ст. 39 ЗУ «Про іпотеку».
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, у Іпотечному договорі сторони обумовили, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено шляхом судового або позасудового врегулювання.
Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до ЗУ «Про іпотеку» спосіб стягнення.
У відповідності до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги Іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Між тим, у сенсі розуміння вимог ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».
Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року, а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених у статті 9 Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
При цьому суд зазначає, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).
Оцінка аргументів сторін, висновки суду.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог судові витрати, сплачені позивачем також підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» ст. ст. 16, 526, 527, 572, 575 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" судовий збір у розмірі 2 270 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України.
Заочне може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 15.02.2022 р.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: