Справа № 462/2009/21 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/2880/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Скакун І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) щодо невчасного надання відповіді на його інформаційний запит від 07.02.2021, порушення строків розгляду такого запиту. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що 07.02.2021 ним було скеровано на e-mail Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) запит про надання інформації, а саме: за якими номерами судових справ відкриті виконавчі провадженні № 62530974, № 59172922; вказати суми боргу за виконавчими провадженнями № 62530974, № 59172922; надіслати належним чином засвідчені копії постанов про відкриття виконавчих проваджень № 62530974, № 59172922. Лист-відповідь Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 15.02.2021 на вказаний запит ним отримано 25.02.2021, у зв`язку із чим відповідачем допущено грубе порушення строку розгляду запиту, який становить 5 днів з дня отримання запиту. Покликаючись на норми ЗУ «Про інформацію» вказує, що оскільки запит надсилався на e-mail відповідача 07.02.2021 та отримано ним цього ж дня, відповідно останнім днем строку розгляду запиту було 12.02.2021. Просив позов задоволити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо несвоєчасного надання відповіді ОСОБА_1 на його інформаційний запит від 07.02.2021 року в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що звернення ОСОБА_1 надійшло 07.02.2021 та було зареєстровано 08.02.2021, оскільки 07.02.2021 був вихідним днем. Відповідно до ч.1 ст.20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит та інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Відповідь заявнику було скеровано поштовою кореспонденцією 22.02.2021, у зв`язку з недостатнім фінансуванням. Крім цього, постанови про відкриття виконавчих проваджень, з приводу яких позивач звертався до відділу, були надіслані рекомендованою кореспонденцією ОСОБА_1 , в яких зазначено номери судових наказів, по яких державний виконавець виносив постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, відповідь заявнику відділом надано згідно вимог ст.20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення яким у позові відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся з позовом про визнання протиправною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо несвоєчасного надання відповіді ОСОБА_1 на його інформаційний запит від 07.02.2021 в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

За положеннями ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в рішенні від 25 лютого 1993 року у справі Доббертен проти Франції (Dobbertin v. France) зазначив, що ч. 1 ст. 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (п. 44), притаманну відповідній судовій установі.

Відтак, розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами гарантує право кожної людини на ефективний судовий захист.

За правилами ст. 1 КАС України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ст. 1 Закону України Про доступ до публічної інформації).

Статтею 12 Закону України Про доступ до публічної інформації визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України Про доступ до публічної інформації).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядниками інформації визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків.

За приписами ст. 23 Закону України Про доступ до публічної інформації рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Із урахуванням наведеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, та вирішивши спір по суті, діяв не як суд, встановлений законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині і закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору,

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, то відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України підлягає роз`ясненню позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню, із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 377, 382 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2021 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності закрити.

Роз`яснити позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:15.02.2022.

Головуючий

Судді