Справа № 467/1122/21
Провадження № 2/467/44/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.02.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина - інвалід, від чоловіка, з яким вона не перебуває у шлюбі
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина - інвалід,від чоловіка, з яким вона не перебуває у шлюбі, мотивуючи свої вимоги тим, що за час сумісного проживання з відповідачем ОСОБА_2 без укладення шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитині з народження діагностовано діагноз «Синдром Дауна» (мозаїчна форма ЗНПР, ЗРР, Q 99). На даний час дитина проживає разом з нею в АДРЕСА_1 та перебуває на її повному утриманні. Оскільки син потребує постійного догляду, то він вимушений перебувати на навчанні в спеціалізованому закладі - комунальному закладі «Вознесенська спеціальна школа» Миколаївської обласної ради, який знаходиться в м.Вознесенськ. У зв`язку з чим їй доводиться кожні вихідні витрачати значні кошти на проїзд до м.Вознесенськ і назад до смт. Арбузинка. Вона є інвалідом третьої групи, має онкологічне захворювання. Відповідач разом з ними не проживає, виїхав на постійне проживання до м.Київ. Посилаючись на те, що відповідач утриманців не має, офіційно працевлаштований, у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, дитина потребує постійного вжиття медичних препаратів і постійних оглядів лікарями, прохала суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8000 грн. і аліменти на своє утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно.
В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила слухати справу у її відсутність.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації. Відзив на позовну заяву не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Дитина проживає разом з позивачем в смт. Арбузинка Первомайського району Миколаївської області. Окрім них, разом з ними проживає донька позивача - ОСОБА_4 , 2010 року народження, про що свідчить довідка Арбузинської селищної ради.
З медичних документів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 має діагноз «Синдром Дауна» (мозаїчна форма ЗНПР, ЗРР, Q 99).
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.
За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
У відповідності до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» установлений у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні.
На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, зважаючи, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, у справі відсутні докази наявності у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, а також наявності інших обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є інвалідом та потребує постійного вживання медичних препаратів, суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн. щомісячно.
На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, оскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За такого, позовна вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню з дня пред`явлення позову до суду.
Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина - інвалід, від чоловіка, з яким вона не перебуває у шлюбі, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
За змістом ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
Відповідно до частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що право на отримання такої матеріальної допомоги має той з батьків, хто опікується дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» від 21 листопада 2013 року № 917 комісії визначають:
наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем;
категорію дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві;
потребу дитини з інвалідністю у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань;
потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо;
ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини з інвалідністю до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування.
З врахуванням того, що позивач працевлаштована, дитина навчається в комунальному закладі «Вознесенська спеціальна школа» Миколаївської обласної ради, матеріали справи не містять висновку лікарської консультативної комісії про те, що неповнолітній ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що дитина з інвалідністю ОСОБА_5 не може обходитися без постійного стороннього догляду, а ця обставина є обов`язковою умовою при реалізації позивачем права на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю, у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.
Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина - інвалід, від чоловіка, з яким вона не перебуває у шлюбізадовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , що зареєстрована в АДРЕСА_2 )аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 листопада 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір на користь держави у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 к.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива