Ухвала

10 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 759/15495/20

провадження № 61-12990св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега»» Дубовик Вікторії Іванівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Дубовик Вікторії Іванівни, третя особа - керівник відділу доставки Київ-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Тренкін Сергій Анатолійович, про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просив визнати незаконними дії відповідача щодо його звільнення, визнати незаконним та скасувати наказ від 19 серпня 2020 року № 231-кн про його звільнення, поновити його на посаді експедитора (водія на авто компанії) у відділ доставки Київ-3 та зобов`язати відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки, стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за період з липня 2020 року до серпня 2020 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 серпня 2020 року та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, зобов`язати відповідача виконати вимоги статті 119 КЗпП України, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 09 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 22 червня 2021 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав неправомірним наказ від 19 серпня 2020 року № 231-кн про звільнення ОСОБА_1 . Поновив ОСОБА_1 на посаді експедитора (водія на авто компанії) у відділ доставки Київ-3 ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» з 14 серпня 2020 року. Стягнув з ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2020 року до 22 червня 2021 року в розмірі 40 320,90 грн (сума без вирахування податків та обов`язкових платежів) та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Верховний Суд постановою від 26 січня 2022 року касаційні скарги керівника відділу доставки Київ-3 ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Тренкіна С. А. та директора ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Дубовик В. І. задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог заяви та її обґрунтування

У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшла заява директора ТОВ «Омега» Дубовик В. І. про ухвалення додаткового судового рішення у справі, яка обґрунтована тим, що при прийнятті постанови від 26 січня 2022 року Верховний Суд не вирішив питання про відшкодування їй судових витрат за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, у разі, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або зміну судового рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановив будь-яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснює той суд, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18), постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 678/442/16-ц (провадження № 61-47968св18).

У справі, що переглядається, встановлено, що Верховний Суд постановою від 26 січня 2022 року касаційні скарги задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому питання про розподіл судових витрат у такому випадку суд касаційної інстанції не вирішує.

З огляду на зазначене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що заява директора ТОВ «Омега» Дубовик В. І. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 141, 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» Дубовик Вікторії Іванівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Дубовик Вікторії Іванівни, третя особа - керівник відділу доставки Київ-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Тренкін Сергій Анатолійович, про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов