Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/182/22
Провадження № 2/382/322/22
У Х В А Л А

16 лютого 2022 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дружба» (далі - ТОВ «Агрофірма Дружба») до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Агрофірма Дружба» звернулося до Яготинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області про зняття арешту з майна.

Дослідивши матеріали позовнуої заяви, суд вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Агрофірма Дружба» слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного чи господарського судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У порядку позовного провадження розглядаються спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт.

Водночас відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі, якщо арешт накладався на майно боржника державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ТОВ «Агрофірма Дружба» заявляє вимоги про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області від 04.11.2010 року у межах виконавчого провадження № 16874268 з виконання наказу № 5/136-09 від 24.11.2009 року, виданого Господарським судом Київської області у справі про стягнення заборгованості з ТОВ «Агрофірма Дружба» на користь ТОВ «Презенс». У цьому виконавчому провадженні ТОВ «Агрофірма Дружба» є боржником.

Аналізуючи особливості даних правовідносин і вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у даній справі, суддя звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Частиною другою та третьою статті 4 ГПК передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З аналізу наведених норм та суб`єктного складу учасників правовідносин, в яких фізичні особи участі не беруть, вбачається, що даний спір відноситься до юрисдикції господарськихх судів та підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку із наведеним в даній конкретній ситуації необхідно відмовити у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК.

Керуючись ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дружба» до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Копію ухвали невідкладно надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дружба». До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається позивачу, додаються позовні матеріали. Копії матеріалів позовної заяви залишаються в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М. М. Нарольський