Справа № 161/6757/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/398/22 Категорія: 86 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від свого імені та від імені інших осіб, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року у цивільній справі за заявою Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 , про звільнення від обов`язків опікуна,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року заяву Управління охорони здоров`я Луцької міської ради задоволено, звільнено ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над матір`ю ОСОБА_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про внесення виправлень в ухвалу про відкриття провадження.

ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб, підписи яких відсутні, подав 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року.

Подана апеляційна скарга є стилістично не зрозумілою, містить у собі лише певні фрази, вислови, які не несуть жодного змістовного навантаження.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Як слідує з наявної у Єдиному реєстрі судових рішень інформації, у цій справі ОСОБА_1 оскаржував в апеляційному порядку рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року та у відкритті апеляційних проваджень за цими скаргами судом апеляційної інстанції неодноразово було відмовлено відповідними ухвалами від 31 березня 2015 року, 22 липня 2015 року, 08 лютого 2016 року, 22 червня 2016 року, 27 жовтня 2016 року, 10 січня 2017 року; 10 травня 2017 року; 12 червня 2017 року, 28 серпня 2018 року, 06 грудня 2018 року, 11 березня 2019 року, 04 квітня 2019 року, 09 грудня 2019 року, 08 січня 2020 року, 22 січня 2020 року, 24 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року, 23 квітня 2020 року, 16 червня 2020 року, 20 липня 2020 року, 31 липня 2020 року, 04 серпня 2020 року, 28 серпня 2020 року, 03 березня 2021 року, 29 березня 2021 року, 14 травня 2021 року, 07 червня 2021 року, 06 липня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 20 вересня 2021 року та 20 жовтня 2021 року.

За таких обставин відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Крім того, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі інші особи будь-якого відношення до цієї справи не мають, оскільки не є ні учасниками справи, ні представниками будь-кого з учасників справи.

З урахуванням обставин, що склалися, апеляційний суд розцінює подану ОСОБА_1 чергову апеляційну скаргу, як вияв очевидного зловживання процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі. Стримування зловживання правом це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17 жовтня 1996 року) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Таким чином, ОСОБА_1 уже неодноразово звертався з апеляційними скаргами на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року і у відкритті апеляційних проваджень було відмовлено або залишено їх без розгляду та повернуто заявнику у зв`язку із зловживанням правом.

Ураховуючи наведене, керуючись ст. ст. 44, 260, 261, п. 3. ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою від свого імені та від імені інших осіб, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року у цивільній справі за заявою Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 , про звільнення від обов`язків опікуна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий-суддя

Судді: