КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________
Справа №367/6745/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4368/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» на ухвалу судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року (суддя Карабаза Н.Ф.) про відмову у видачі судового наказу за заявою Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,

встановив:

у вересні 2021р. заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 38 766грн 71коп. за період з 1 жовтня 2017 року по 1 липня 2021 року, 2 035грн 12коп. інфляційних втрат, 938грн 86коп. - трьох відсотків річних та судового збору у розмірі 227грн.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року у видачі судового наказу відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» просить ухвалу судді скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заявник посилається на незаконність ухвали судді, так як судом першої інстанції не були досліджені належним чином докази, які були додані до заяви про видачу судового наказу, оскільки у п.34 договору про надання послуг з централізованого опалення від 25 липня 2013 року №233008, укладеного між ПКПП «Теплокомунсервіс» та ОСОБА_1 , передбачено, що строк позовної давності складає п`ять років, тому заява подана до суду у межах позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя виходив з того, що з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість нарахована поза межами трьохрічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового

наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Колегія судів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Приписи статті 161 ЦПК України регламентують вимоги, за якими може бути видано судовий наказ.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

ПКПП «Теплокомунсервіс» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 38 766грн 71коп. за період з 1 жовтня 2017 року по 1 липня 2021 року, інфляційних втрат за період з 21 листопада 2017 року по 26 липня 2021 року у сумі 2 035грн 12коп. та трьох відсотків річних за вказаний період у сумі 938грн 86коп.

Вимоги заяви ПКПП «Теплокомунсервіс» обґрунтовувало тим, що комунальні послуги надаються ОСОБА_1 на підставі укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення №233008 від 25 липня 2013 року, копія якого додана до заяви.

Також ПКПП «Теплокомунсервіс» посилалося на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконує, оплату послуг з централізованого опалення не здійснювала, у зв`язку з чим у неї за період з 1 жовтня 2017 року по 1 липня 2021 року утворилась заборгованість.

Відповідно до п. 34 договору про надання послуг з централізованого опалення № 233008 від 25 липня 2013 року, який підписаний ОСОБА_1 , сторони домовились, що строк позовної давності складає п`ять років.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя першої інстанції не врахував викладених обставин та норм матеріального права.

Також помилковими є посилання судді першої інстанції на норми ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки заявник не просив стягнути з ОСОБА_1 ні неустойки, ні пені, ні штрафу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що п`ятирічний строк позовної давності щодо звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення №233008 від 25 липня 2013 року не пропущено, оскільки заявник звернувся до суду першої інстанції з даною заявою 9 вересня 2021 року, тобто у межах п`ятирічного строку позовної давності встановленої за домовленістю сторін у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про відмову у видачі судового наказу

постановлена суддею з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справидо суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» задовольнити.

Ухвалу судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року скасувати, цивільну справу за заявою Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення направити до Ірпінського міського суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк