Провадження № 2/522/2079/22
15 лютого 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
17 січня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому представник ОСОБА_1 просив надати час для подання відповідних доказів для вирішення розподілу судових витрат.
Рішенням суду від 18 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

24 січня 2022 року на електронну адресу суду представником ОСОБА_1 було надіслано клопотання про долучення доказів з метою розподілу судових витрат, в якому він просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 15300,00 грн.

27 січня 2022 року, представником ОСОБА_2 до суду було подано заперечення на клопотання про розподіл судових витрат в якому він зазначив, що представником позивача не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, що позбавляє можливості спростувати ймовірну не співмірність таких витрат.

У судове засідання 15 лютого 2022 року учасники процесу не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та її представника, клопотання про розподіл судових витрат підтримав, просив задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд питання про розподіл судових витрат за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок починаючи з дати звернення до суду, а саме 06 жовтня 2021 року до закінчення ОСОБА_1 навчання у Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, а саме до 30 червня 2025 року.

17 січня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому представник ОСОБА_1 просив надати час для подання відповідних доказів для вирішення розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Останнім днем для подання представником ОСОБА_1 таких доказів є 24 січня 2022 року, проте відповідно до штампу канцелярії суду, клопотання було зареєстроване 25 січня 2022 року.

Однак, зважаючи, що на електронну адресу суду представником ОСОБА_1 клопотання було надіслано саме 24 січня 2022 року, що підтверджується датою відправлення присутньою на клопотанні, суд дійшов до висновку, що представником ОСОБА_1 не пропущений п`ятиденний строк зазначений у ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В поданому клопотанні, представник ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 15300,00 грн.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, обставини, на які посилаються сторони, як на обґрунтування своїх вимог чи заперечень, повинні бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, обов`язок подання яких покладено на сторони.

Представник відповідача, як на підтвердження обґрунтування суми понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, посилається на необхідні документи, та додає їх копії до матеріалів справи, а саме: договір про надання правової допомоги №51/21 від 08 вересня 2021 року; Додаткову угоду № 1 до Договору № 51/21 про надання правової допомоги №51/21 від 08 вересня 2021 року; рахунок на оплату № 02/22 від 18 січня 2022 року на суму 15 300,00 грн.; акт надання послуг № 02/22 від 18 січня 2022 року на суму 15 300,00 грн.; меморіальний ордер № @PL066118 від 23 січня 2022 року на суму 15 300,00 грн.

У запереченні на клопотання про розподіл судових витрат від 27 січня 2022 року, представник відповідача зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, ненадання представником позивача детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, позбавляє можливості спростувати ймовірну не співмірність таких витрат.

У Постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, суд звертає увагу, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 до Договору № 51/21 про надання правової допомоги від 08 вересня 2021 року «Сторони дійшли до згоди, що вартість правової допомоги по супроводу справи про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у суді першої інстанції становить фіксовану суму у розмірі 15 300 грн. та включає в себе всі дії спрямовані на надання правової допомоги клієнту.»

Вищенаведене в сукупності підтверджує понесення позивачем витрат у сумі 15300,00 грн. на отримання професійної правничої допомоги.

Представником ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з відповідача повної суми витраченої позивачем на правову допомогу, однак відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 7000,00 грн. щомісячно, проте судом заявлені вимоги було задоволено частково, у сумі 1500,00 грн. щомісячно.

Задоволені частково вимоги, становлять 21,43 % від заявлених позивачем ((1500:7000)х100).

Таким чином, стягненню витрат на правничу допомогу підлягає грошова сума у розмірі 3278,79 грн. ((21,43:100)х15300).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 43, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 від 24 січня 2022 року (відповідно до штампу від 25 січня 2022 року) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3278 (три тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 79 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя Свячена Ю.Б.

15.02.2022