РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року місто Чернігів

Справа №751/6419/21

Провадження №2/751/443/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Бережнюк О. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (не прибула)

представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівської області - Тишко Є.В.

представник співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області - Устименко І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди

Встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання 490775 грн 96 коп з КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Вимоги обґрунтовує тим, що позивач є особою із інвалідністю 2 групи. Інвалідність утворилась внаслідок того, що вона приймала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і відноситься до 1 категорії. На позивачку поширюється дія статті 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону від 06 червня 1996 року було передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Зазначає, що пенсію їй виплачували останні 10 років в розмірі, значно меншому, ніж передбачено у вищевказаному законі.

Вважає, що при вирішенні даного спору застосуванню підлягають положення частини третьої статті 152 Конституції України, як норми прямої дії (постанови Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 127/23853/18; від 02.12.2020 року у справі № 127/25001/18; від 25.09.2019 року у справі № 127/26097/18).

Сума завданої шкоди за період з 01.01.2015 року по 31.08.2021 року становить 490 775,96 грн.

Позивач є особою з другою групою інвалідності , тому пенсія повинна бути не нижче ніж 8 мінімальних пенсій за віком щомісячно.

Розрахунок шкоди.

З 01.01.2015 р. по 31.08 2015 р. мін. пенсія за віком складала 949 грн.

8 місяців х (8 х 949 грн.) = 60 736 грн.

З 01.09.2015 р. по 30.04.2016 р. мін. пенсія за віком складала 1074 грн.

8 місяців х (8 х 1074 грн.) = 68736 грн.

З 01.05.2016 р. по 30.11.2016 р. мін. пенсія за віком складала 1130 грн.

7 місяців х (8 х 1130 грн.) = 63 280 грн.

З 01.12.2016 р. по 30.04.2017 р. мін. пенсія за віком складала 1247 грн.

5 місяців х (8 х 1247 грн.) = 49 880 грн.

З 01.05.2017 р. по 30.11.2017 р. мін. пенсія за віком складала 1312 грн.

7 місяців х (8 х 1312 грн.) = 73 472 грн.

З 01.12.2017 р. по 30.06.2018 р. мін. пенсія за віком складала 1373 грн.

7 місяців х (8 х 1373 грн.) = 76 888 грн.

З 01.07.2018 р. по 30.11.2018 р. мін. пенсія за віком складала 1435 грн.

5 місяців х (8 х 1435 грн.) = 57 400 грн.

З 01.12.2018 р. по 30.06.2019 р. мін. пенсія за віком складала 1497 грн.

7 місяців х (8 х 1497 грн.) = 83 832 грн.

З 01.07.2019 р. по 30.11.2019 р. мін. пенсія за віком складала 1564 грн.

5 місяців х (8 х 1564 грн.) = 62 560 грн.

З 01.12.2019 р. по 30.06.2020 р. мін. пенсія за віком складала 1638 грн.

7 місяців х (8 х 1638 грн.) = 91 728 грн.

З 01.07.2020 р. по 30.11.2020 р. мін. пенсія за віком складала 1712 грн.

5 місяців х (8 х 1712 грн.) = 68 480 грн.

З 01.12.2020 р. по 30.06.2021 р. мін. пенсія за віком складала 1769 грн.

7 місяців х (8 х 1769 грн.) = 99 064 грн.

З 01.07.2021 р. по 31.08.2021 р. мін. пенсія за віком складала 1854 грн.

2 місяці х (8 х 1854 грн.) = 29 664 грн.

60 736 грн. + 68 736 грн. + 63 280 грн. + 49 880 грн. + 73 472 грн. + 76 888 грн. + 57 400 грн. + 83 832 грн. + 62 560 грн. + 91 728 грн. + 68 480 грн. + 99 064 грн. + 29 664 грн. = 885 720 грн. - коштів позивач мала б отримати.

Зазначає, що за цей період нею отримано 394 944 грн. 04 коп. Різниця між коштами , які вона повинна отримати та отриманими складає : 885 720 грн. - 394 944,04 грн. = 490 775,96 грн, що є сумою завданої шкоди.

30.09.2021 року Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.25-31).

Заперечення обґрунтовані тим, що Головне управління не може використати права відповідача, як учасника судового процесу, тому що не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку з визнанням нормативно-правового акта неконституційним. Звертають увагу суду, що Головне управління в силу своїх функціональних обов`язків взагалі не є учасником спірних відносин.

Головне управління діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема Положенням про Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 року №122.

Позивачем не взято до уваги, що Головне управління не є розпорядником коштів Державного бюджету України та не веде єдиний казначейський рахунок.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

У судових справах щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями або бездіяльністю органів державної влади, передбачена участь Державної казначейської служби України, яка зумовлена особливостями бюджетного законодавства. Державна казначейська служба України виступає у даних судових справах як орган, уповноважений державою провести відповідні перерахування за рахунок бюджетних коштів.

Відповідно до Пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 N 845 (далі-Порядок №845), Державна казначейська служба України, а не Головне управління здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Вказана функція, щодо виконання судового рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України покладена, на Державну казначейську службу України. Зазначає, що позовна заява та додані до позовної заяви матеріали не містять жодного рішення суду про визнання дій відповідача - органу Казначейства протиправними або неправомірними, внаслідок чого порушено право позивача.

Крім того, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями Головного управління та завданою шкодою.

ОСОБА_1 просить суд стягнути матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої пенсії за 2015-2021 роки у зв`язку із визнанням Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 (далі - Рішення № 1- р(ІІ)/2021) такою, що не відповідає Конституції України ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, позивачем не враховано, що Рішення № 1-р(ІІ)/2021 не набуває ретроспективної дії у часі.

У своєму Рішення № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України встановив строк втрати чинності законом, що визнаний неконституційним, через три місяці з дня ухвалення рішення, тобто із 07.07.2021 року.

27.01.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.63-66).

Заперечення обґрунтовано тим, що Конституційний Суд своїм рішенням від 07.04.2021 визнав неконституційною, частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХЇІ у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року, та встановив Верховній Раді України тримісячний строк ( до 07.07.2021), з дня ухвалення рішення, для приведення вищезазначеної норми у відповідність з Конституцією та рішенням Конституційного Суду.

Таким чином, Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року не поширює свою дію на правовідносини, які виникли до прийняття цього рішення, тобто, до 07 квітня 2021 року включно.

Рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Крім того, 29.06.2021 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» № 1584-ХІ (далі Закон № 1584-ХІ).

Розділ І п. 2 Закону № 1584-ХІ передбачає внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: частину третю ст. 54 викласти в такій редакції: "В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для І групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень";

Згідно із прикінцевими положеннями Закону № 1584-ХІ цей Закон набирає чинності з 1 січня 2022 року, крім пункту 2 розділу І цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 1 липня 2021 року.

Виходячи з вищевикладеного, Верховною Радою України частина 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була приведена у відповідність до положень Конституції України та рішення Конституційного Суду від 07.04.2021року шляхом внесення відповідних змін, які набрали чинності з 01.07.2021 року.

Твердження позивача про можливе отримання пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком протягом періоду з 01.01.2015 по 31.08.2021 є лише припущенням.

Також, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Аналіз обставини у справі вказує на те, що у справі відсутній «можливий недоотриманий дохід у вигляді пенсійних виплат», оскільки із наведеного правового регулювання вбачається, що норма, на яку посилається позивач, після приведення її у відповідність до Конституції України не передбачила обчислення спірної виплати у більшому розмірі, ніж був передбачений попередньою редакцією вказаної статті, відтак позивач не довів того, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, а неправомірні дії відповідачів позбавили його можливості отримати прибуток.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.09.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. До участі у справі , в якості співвідповідача, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про

розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У вступному слові представники Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позовні вимоги не визнали, з підстав зазначених у відзиві.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою із 2 групою інвалідності , у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, безтерміново, їй протипоказано фізичні перевантаження, контакт з токсичними речовинами, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ-ЧНВ № 220075 від 10.01.2013 року (а.с.10).

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.02.2019 року (а.с.11).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 24.11.2015 року Пенсійним фондом України довічно, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, 2 групи інвалідності з числа ядерних аварій та випробувань (а.с.11).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області від 03.08.2021 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управління ПФУ ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності за період з січня 2015 року по серпень 2021 року у розмірі 394944 грн 04 коп (а.с.14-15).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області № 10854-11982/3-02/8-2500/21 від 09.08.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не працює (а.с.13).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 152 Конституцією України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України . Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Статтею 1 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором, що передбачено статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Чернігівській області, та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не працює.

Відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ , пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

07 квітня 2021 року Конституційним Судом було ухвалено рішення у справі № 3-333/2018(4498/18) за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 та інших громадян України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-УІІІ.

За результатом розгляду справи Конституційний Суд вирішив: визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-У1І1 щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частина третя статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішенця.

Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року не поширює свою дію на правовідносини, які виникли до прийняття цього рішення, тобто до 07 квітня 2021 року включно.

29.06.2021 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» № 1584-ХІ (далі Закон № 1584-ХІ).

Розділ І п. 2 Закону № 1584-ХІ передбачає внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: частину третю ст. 54 викласти в такій редакції: "В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для І групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень";

Згідно із прикінцевими положеннями вказаного Закону, він набирає чинності з 1 січня 2022 року, крім пункту 2 розділу І цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 1 липня 2021 року.

Виходячи з вищевикладеного, Верховною Радою України частина 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» приведена у відповідність до положень Конституції України та рішення Конституційного Суду від 07.04.2021 шляхом внесення відповідних змін, які набрали чинності з 01.07.2021.

За таких умов, твердження позивача про наявність підстав для відшкодування шкоди внаслідок дії ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до визнання неконституційною), є необгрунтованими.

Також, суд вважає, що твердження позивача про можливе отримання пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом періоду з 01.01.2015 року по 31.08.2021 року, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, позов про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнано неконституційним, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 27, р/р КПКВК 3504040)

Співвідповідач: Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83А, ).

Суддя С. М. Ченцова