Справа № 504/4572/18
Номер провадження 2/504/240/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мангул П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 25.12.1982р. по 13.12.2000р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . За час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було побудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 . Будівництво будинку було завершено до розірвання шлюбу між ними. Під час розірвання шлюбу питання про поділ спільного сумісного майна подружжя не ставилося, оскільки будинок не було прийнято в експлуатацію. Не ставилось це питання і після прийняття будинку в експлуатацію та отримання свідоцтва про право власності на будинок, так як не зважаючи на те, що шлюб між ними було розірвано її право на цей будинок порушено не було. Вона та ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 , а будинком по АДРЕСА_1 вони користувалися спільно, в будинку проживали її батьки до дня їх смерті. За різних обставин будинок в експлуатацію вони не здавали. Тільки 14.03.2008р. будинок було прийнято в експлуатацію 27.06.2008р. рішенням Крижанівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області №192 Акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку та господарських будівель було затверджено. 05.08.2008р. на вказаний житловий будинок було видано свідоцтво про право власності за їх обоюдною згодою на ім`я ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, спадкоємцями його майна є їх спільні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 . У зв`язку із зазначеним виникли підстави порушення її права на майно набутого під час шлюбу з ОСОБА_5 . Отже, позивач просить визнати будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати Крижанівську сільську раду Лиманського району Одеської області зареєструвати її право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 29.01.2019р. відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі.

Надалі, ухвалою суду від 10.04.2019р. задоволено клопотання позивача, замінено неналежного відповідача Крижанівську сільську раду Лиманського району Одеської області на належних, а саме на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25.06.2019р. витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. копію спадкової справи майна ОСОБА_5 .

Після чого, ухвалою суду від 13.11.2019р. залучено ОСОБА_4 до участі в розгляді цивільної справи у якості співвідповідача.

09.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Мангул П.М. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. В подальшому надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою, в судові засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою, в судові засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 , в судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення яких була сповіщена за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, оголошення про виклик відповідача було розміщене на веб-порталі Судової влади України.

У зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідачі по справі є доньками ОСОБА_5 , які звернулися із заявами про прийняття спадщини після його смерті.

25.12.1982р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який було розірвано 13.12.2000р., що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , 1983 р.н. та ОСОБА_3 , 1988 р.н. є доньками від шлюбу ОСОБА_5 та позивачки.

Відповідач ОСОБА_4 , 2001 р.н. також є донькою ОСОБА_5 (рішення Приморського районного суд м.Одеси від 27.11.2018р. про встановлення факту батьківства).

Як стверджує позивач, за час перебування у зареєстрованому шлюбі нею та ОСОБА_5 було побудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Будівництво було завершено до розірвання шлюбу, що підтверджується Актом технічної прийомки водомірного вузла від 04.05.2000р., в якому вказано, що водомір встановлено в підвалі житлового будинку.

На підтвердження тієї обставини, що будівництво будинку було завершено до розірвання шлюбу, судом також досліджено сімейне фото, надане позивачем, на якому зображена вона, ОСОБА_5 та їх неповнолітні діти на фоні будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5 , відповідно позивач є її невісткою, підтвердила, що будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було завершено до 2000р. Її брат та позивач разом побудували цей будинок та почали мешкати там разом із дітьми. Там же проживали батьки позивача до дня їх смерті. Про існування доньки від іншої жінки брат їй ніколи не розповідав. Чому будинок був прийнятий до експлуатації лише у березня 2008р. не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що знає позивачку давно як дружину ОСОБА_5 , з яким вони були знайомі по роботі, товаришували, а в подальшому стали сусідами по ділянці в с.Ліски Комінтернівського району Одеської області. В 90-х роках він фінансово допомагав родині ОСОБА_4 збудувати стіни будинку. Він точно пам`ятає, що Новий 2000 рік вони вже зустрічали в своїх побудованих будинках. В будинку за адресою: АДРЕСА_1 також мешкали батьки позивача та її сестра. До часу смерті ОСОБА_5 мешкав разом із позивачем, про існування в нього доньки від іншої жінки не знав.

Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №192 від 27.06.2008р. затверджено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та господарчих будівель індивідуального забудовника від 14.03.2008р.

На підставі вищевказаного рішення, 05.08.2008р. на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно копії лікарського свідоцтва про смерть №21, виданого на ім`я ОСОБА_11 (матері позивача) померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті останньої є Одеська область Комінтернівський район с.Ліски вул. Т. Шевченка.

З довідки настоятеля Храму Святих священномученика Кіпріана та мучениці Іустини протоієрея ОСОБА_13 від 26.11.2018р., вбачається, що на прохання позивача-прихожанки даного храму, яка є донькою ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , ним було проведено таїнство хрещення, соборування, причастя та погребіння в 2006-2007 роках відносно ОСОБА_14 за адресою, де він проживав, а саме: АДРЕСА_1 . А також таїнство соборування та причастя відносно ОСОБА_11 за адресою її проживання: АДРЕСА_1 . Крім того, йому відомо, що вказане домоволодіння було освячено в 2000р. відразу після завершення будівництва.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, (яка була чинною на час побудови нерухомого майна та на час розірвання шлюбу), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми, або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Наданими позивачем доказами, а також показаннями свідків підтверджено, що будинок було побудовано до розірвання шлюбу між сторонами, відтак він є майном, яке нажито подружжям на час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

В судовому засіданні позивач зазначила, що між нею та ОСОБА_5 не укладались договори щодо нерухомого майна, та будь-яким чином вони між собою не домовлялись щодо віднесення спірного нерухомого майна до особистого майна ОСОБА_5 , спору між ними з приводу права власності на будинок не було, частки у будинку не визначались, шлюбного договору не укладали.

Відповідно до ч.1 ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частка визнаються рівними.

Аналогічні положення містяться і в діючому СК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи позицію відповідачів ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , які визнали позовні вимоги в повному обсязі, з врахуванням пасивної поведінки відповідача ОСОБА_4 , яка в судові засідання не з`явилася, відзив не надала, суд вважає, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки в якому не визначались, а відтак є підстави вважати, що ОСОБА_1 в силу закону належить 1/2 частина вказаного будинку. Тому заявлені вимоги в частині визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину будинку суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області зареєструвати її право власності на частину житлового будинку, суд зазначає, що на підставі постанови КМУ про утворення та ліквідацію районів №807-ІХ від 17.07.2020р., рішення Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №12 - VІІІ від 11.12.2020р. «Про реорганізацію Крижанівської сільської ради, Олександрівської сільської ради та Новодофінівської сільської ради» та рішення Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №54 - VІІІ від 25.12.2020р. «Про внесення зміни до найменування Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області» відбулася процедура реорганізації Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області шляхом приєднання до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області. В свою чергу, позивачем не було заявлено вимог до правонаступника - Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позивач згідно заяви від 14.02.2022р., просить покласти судові витрати на неї та не стягувати їх із відповідача, суд вважає за недоцільне стягувати судовий збір із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку - задовольнити частково.

Визнати будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 18.11.1996р., право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Жовтан П. В.