Справа № 930/1824/21
провадження № 2/136/381/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), з вимогами:

- визнати за позивачем право на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,9610 га, кадастровий номер - :02:000:0083, що розташована на території Лозуватської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,9610 га, кадастровий номер - :02:000:0083, що розташована на території Лозуватської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями на майно після смерті ОСОБА_3 , за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки є син спадкодавця ОСОБА_2 (відповідач по справі), відповідно до заповіту від 03.03.2020, а також позивач, відповідно до заповіту від 13.12.2019. Позивач прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кобзар С.В. Утім, нотаріусом було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки площею 3,9610 га являється: вирішення питання, яку саме половину спадкового майна мала на увазі заповідач у новому заповіті, посвідченому 03.03.2020 за реєстровим №7 - ту, що у попередньому заповіті, посвідченому 13.12.2019 за реєстровим №26 заповіла ОСОБА_1 , чи іншу половину, неохоплену заповітом. Позивач у позові зазначила, що відповідач ОСОБА_2 одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку майна, а тому право на іншу частку майна має вона, ОСОБА_1 .

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.10.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшло право на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,9610 га, кадастровий номер - :02:000:0083, що розташована на території Лозуватської сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із матеріалів спадкової справи №1/2021 до майна померлої ОСОБА_3 встановлено, що своїм правом на спадкування скористались сторони, подавши нотаріусу заяви відповідного змісту про прийняття спадщини. За життя ОСОБА_3 вчинила заповіт, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Мазурчак Н.І. від 13.12.2019 за реєстром №26, згідно якого вона 1/2 частину земельної ділянки, заповідала позивачу (а.с. 7). Також, за життя ОСОБА_3 вчинила заповіт, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Мазурчак Н.І. від 03.03.2020 за реєстром №7, згідно якого вона 1/2 частину земельної ділянки, заповідала своєму сину ОСОБА_2 (а.с. 6). Інші спадкоємці на вищевказане спадкове майно відсутні. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №120794 (а.с. 8) слідує, що земельна ділянка, площею 3,9610 га, кадастровий номер - :02:000:0083, що розташована на території Лозуватської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала ОСОБА_4 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадкоємцем на вказане вище майно стала її дочка ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2009, зареєстрованого в реєстрі №2466 (а.с. 9). Спадкоємцями на майно після смерті ОСОБА_3 , за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки є син покійної ОСОБА_2 , заповіт від 03.03.2020 та позивач, відповідно до заповіту від 13.12.2019. Позивач прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кобзар С.В. Утім, нотаріусом було відмовлено у видачі на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки площею 3,9610 га являється: вирішення питання, яку саме половину спадкового майна мала на увазі заповідач у новому заповіті, посвідченому 03.03.2020 за реєстровим №7 - ту, що у попередньому заповіті, посвідченому 13.12.2019 за реєстровим №26 заповіла ОСОБА_1 , чи іншу половину, неохоплену заповітом. Позивач у позові зазначила, що відповідач ОСОБА_2 одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку майна, а тому на іншу частку майна має право вона, ОСОБА_1 . Відповідно до звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 14-38), грошова оцінка 1/2 частки земельної ділянки розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький район, на території Лозуватської сільської ради, становить 81212,00 грн.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодеку. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як визначено в ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У силу вимог ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Як визначено в ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Позивачем зазначено в позові, що при зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки площею 3,9610 га, оскільки, яку саме половину спадкового майна мала на увазі заповідач у новому заповіті, посвідченому 03.03.2020 за реєстровим №7 - ту, що у попередньому заповіті, посвідченому 13.12.2019 за реєстровим №26 заповіла ОСОБА_1 , чи іншу половину, неохоплену заповітом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний.

Крім цього, представник відповідача подав заяву про визнання позову.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,9610 га, кадастровий номер - :02:000:0083, що розташована на території Лозуватської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО