Справа № 467/1191/21
Провадження № 2/467/66/22
17.02.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.
за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості
У грудні 2021 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 04 червня 2020 року відповідач підписав заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), тим самим ініціювавши та погодившись на одержання кредиту відповідно до умов ДКБО, а також підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, що викладені у цій заяві.
Зокрема, відповідач, підписавши заяву, та банк погодили процентну ставку за кредитом, яка є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами, крім випадку користування ними протягом Грейс - періоду та 0, 001% за користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки.
Крім цього, Додатком 5 до ДКБО передбачена комісійна винагорода за зняття готівкових коштів у розмірі 2,99 %.
За результатами розгляду заяви відповідача та з урахуванням його фінансового стану банк встановив йому на картковий рахунок відновлювальної кредитної лінії 13 200 грн.
Таким чином, відповідач та банк набули усіх обов`язків та прав, передбачених ДКБО.
А підписанням заяви про приєднання відповідач беззастережно підтвердив, що на момент укладення кредитного договору він ознайомився із його повним текстом, в тому числі з додатками до нього та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами, а так само і отримав примірник договору.
Строк користування кредитом було встановлено до дати закінчення строку дії платіжної картки, а при її пере випуску, кредит продовжується на відповідний строк дії нової платіжної картки.
При цьому, банк повністю виконав умов укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки надав останньому кредитні кошти у строк та у розмірі, що обумовлені договором.
Проте, відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушивши в односторонньому порядку умови кредитного договору стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів і комісій за користування ними, погашення нарахованих платежів здійснював не в повному обсязі, а з 09 квітня 2021 року сплату боргу та нарахованих процентів взагалі припинив.
За такого, згідно п. 1.24 розділу ХХІІ ДКБО банк має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати процентів та комісійної винагороди, а так сама нарахувати платежі, передбачені ст. 625 ЦК України.
Станом на 03 листопада 2021 року відповідач внаслідок неналежного виконання ним умов кредитного договору заборгував банку 15 356,79 грн., із яких 13 196,03 грн. - заборгованість за кредитом, 2 067,98 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 0,15 грн. - комісія, 74,84 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та 17,79 - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів.
За таких обставин представник позивача просив суд стягнути вказану заборгованість із відповідача разом із сплаченим банком судовим збором у розмірі 2 270 грн.
Спрощене провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, що підтверджується наявними у справі даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, паралельно висловивши свою позицію щодо підтримання висунутих позовних вимог.
Крім цього, представник позивача вказав на відсутність у нього заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, однак, причин свого неприбуття не повідомляв, будь - яких заяв чи то клопотань, у тому числі й по суті справи, до суду не направляв.
У зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
За такого, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.
У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із наступного.
Зокрема, суд установив, що 04 червня 2020 року відповідач підписав заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб.
Згідно п. 3.1. вказаної заяви, вона є двостороннім правочином, невід`ємною частиною договору і містить індивідуальну частину договору щодо кредитування.
Згідно п.п. 3.3. заяви відповідач ініціював одержання кредиту на споживчі потреби, погодився із умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладення між ним і банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними у цій заяві.
Зокрема, умов п.3 заяви відповідачу було відкрито кредитний рахунок № НОМЕР_1 із максимальним розміром кредиту 250 000 грн. на строк до дати закінчення строку дії платіжної картки.
Процентна ставка за кредитом була визначена як фіксована у розмірі 38% річних крім Грейс - періоду.
За користування кредитними кошами протягом Грейс - періоду у випадку безготівково розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки було встановлено кредитну ставку у розмірі 0,001 % річних та 60 % річних за перевищення витраченого ліміту по поточному рахунку.
При цьому, сплата процентів повинна була відбуватись щомісячно.
Розмір комісійної винагороди за знаття готівкових коштів, наданих в кредит, становить 1% від суми таких коштів.
Повернення кредиту повинну було відбуватись щомісячно у розмірі, визначеному Умовами користування кредитною лінією, що є Додатком 1 до договору.
Згідно п. 4 заяви відповідач погодився, що ця заява, заява про приєднання, додатки до договору, зокрема, Умови користування кредитною лінією, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця загальної вартості кредиту, Тарифи, інші види заяв та повідомлень, встановлені банком, складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Також відповідач підтвердив, що своє письмове клопотання про отримання кредиту та засвідчив підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблиці загальної вартості кредиту, які є невідємною частиною договору і розміщені на офіційному сайті банку.
Кредитний ліміт у розмірі 13 200 грн. на рахунок відповідача було встановлено банком 25 червня 2020 року за результатами здійснення поточної оцінки його фінансового стану, що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним висновком.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У даному випадку установлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, оскільки відповідно до п.1.1.3 ДКБО цей договір, в тому числі заява про приєднання, заява про встановлення (збільшення) кредиту, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця загальної вартості кредиту та Умови користування кредитною лінією є кредитним договором, укладеним між банком та клієнтом.
Тож, підписавши заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії від 04 червня 2020 року, яка є невідємною частиною кредитного договору, відповідач був обізнаний, зокрема, із такими умовами кредитування як максимальний розмір кредиту, строк кредитування, тип та розмір процентної ставки крім Грейс - періоду (38% річних) та протягом Грейс - періоду ( 0,001 % річних), розмір комісійної винагороди за знаття готівки (1% від суми готівкових коштів) та порядок погашення кредиту.
В ході аналізу наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку відповідача, судом було установлено, що останній користувався наданими йому кредитними коштами, здійснював часткове погашення платежів проте, своїх зобов`язань щодо їх своєчасного і у повному обсязі повернення та сплати відсотків за користування кредитними коштами належно не виконував, зокрема, останній платіж здійснив 09 квітня 2021 року у розмірі 510,83 грн.
Внаслідок такого, станом на 03 листопада 2021 року відповідач заборгував банку 15 356,79 грн., із яких 13 196,03 грн. - заборгованість за кредитом, 2 067,98 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Крім цього, банк скористався своїм правом нарахувати 3 % річних за несвоєчасне повернення основного боргу (тіла кредиту) та 3 % несвоєчасне повернення процентів згідно
ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме: 3% річних на суму за несвоєчасне погашення боргу - 74,84 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 17,79 грн.,
Наданий позивачем розрахунок заборгованості щодо тіла кредиту та нарахованих процентів, а так само комісії і нарахувань 3 % річних судом перевірений, є детальним і розгорнутим та, відповідно, обґрунтованим. При цьому, дані розрахунку заборгованості збігаються із даними виписки по картковому рахунку відповідача.
Водночас, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, ураховуючи те, що відповідачем надані позивачем розрахунки не спростовані.
Отже, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
Тому вирішуючи його по суті, суд ураховував наступне.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
А згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Факт отримання кредиту відповідачем у банку та використання ним цих коштів достовірно підтверджений матеріалами справи, зокрема, випискою по її рахунку.
При цьому, є дійсним розмір заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у розмірі 13 196,03 грн., що підтверджується, окрім виписки по рахунку, й розрахунком існуючої за відповідачем заборгованості.
А тому вимога у цій частині є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.
Аналогічно задоволенню підлягає й вимога про стягнення на користь позивача й заборгованості за відсотками у розмірі 2 067,98 грн.
Так, за змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У даному випадку, достовірно підтверджена обізнаність відповідача про розмір річної процентної ставки (38,00 % річних) поза межами Грейс - періоду та процентної ставки (0,001 % річних) у межах Грейс - пероіжу, що слідує із підписаної ним заяви про встановлення ( збільшення) відновлювальної кредитної лінії від 04 червня 2020 року.
Тож, перевіривши правильність нарахування позивачем заборгованості за відсотками, суд вважає обґрунтованою цю вимогу у розмірі 2 067,98 грн.
Аналогічно є доведеною вимога про стягнення із відповідача комісії у розмірі 0,15 грн., так як розмір останньої за зняття готівкових коштів був обумовлений при укладенні кредитного договору, у тому числі було чітко визначено послугу, за яку така комісія підлягає сплаті.
Обґрунтованими суд вважає й вимоги про стягнення платежів згідно ч.2 ст. 625 ЦК України.
Так, за частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що наданий позивачем розрахунок заборгованості щодо розміру 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів є вірним, то у цій частині позов також підлягає до задоволення, а саме: 3% річних на суму простроченого кредиту - 74,84 грн., 3 % річних на суму несплачених процентів - 17,79 грн.
Отже, з мотивів, що наведені вище, суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними відповідачем через неналежне виконання ним умов кредитного договору, а тому цей позов є обґрунтованим і підлягає до повного задоволення.
Щодо розподілу судових витрат
Стосовно ж стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 2 270 грн., то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 270 грн. судового збору.
На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива