Справа № 462/1644/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 лютого 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Гербут Н.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить виключити відомості про нього, як батька дитини з актового запису №4367 від 05.08.2006 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у 1998 році між ним та відповідачкою був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4 , батьком якої, на підставі ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, був записаний ОСОБА_2 . Зазначає, що життя з відповідачкою у нього не склалося і 24.11.2008 шлюб між ними було розірвано. Влітку 2020 року відповідачка повідомила йому, що біологічним батьком дитини є інший чоловік. Позивач вважає не справедливим утримувати дитину, з якою у нього відсутнє кровне споріднення і яка зможе звинуватити його у відсутності батьківського піклування. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що у 1999 році позивач виїхав на заробітки в Італію, де зустрів іншу жінку та фактично створив нову сім`ю. В 2005 році позивач повернувся на пару тижнів в Україну, проте жодних відносин з відповідачкою на той час уже не підтримував. В 2008 році Залізничним районним судом м. Львова шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний, а в 2020 році ОСОБА_3 подала до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки. Позивачу, який з 1998 року проживає в Італії, не було відомо, що позивачка у 2006 році народила дитину та записала ОСОБА_2 її батьком. Оскільки позивач з 1999 року не підтримував з відповідачкою подружніх відносин, він стверджує, що не є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому змушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить позов задоволити.

Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про розгляд справи належним чином, відзиву не подала, відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи та ухвалення заочного рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили, що дійсно позивач ОСОБА_2 з 1999 року постійно проживає за кордоном, а саме в Італії, де створив нову сім`ю, в якій має двоє дітей. Перший раз, після виїзду на заробітки в Італію позивач повернувся додому через 6 років, при цьому приїхав звідти вже з іншою жінкою, і через пару тижнів знову повернувся туди. В подальшому позивач періодично на декілька днів приїжджав в Україну, однак з відповідачкою не контактував. Ствердили, що ОСОБА_2 не було відомо про те, що відповідачка у 2006 році народила дитину і що позивач записаний її батьком. Зазначили, що ОСОБА_2 не може бути батьком дитини відповідачки, так як він з 1999 року проживає в Італії і з цього часу не підтримує з ОСОБА_3 жодних відносин.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, повно та всебічно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.05.2008 розірвано, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с. 6/.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.05.2008 у справі № 2-1723/2008 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу встановлено, що з 1999 року сторони не проживають разом, з того часу не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин та що відповідач проживає з іншою жінкою, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

З свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини записані: ОСОБА_2 батько, ОСОБА_3 мати /а.с. 7/.

Згідно зі ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно ч.1 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч.ч.3, 6 ст.136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

У ч.2 ст.136 СК України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У разі доведення за допомогою застосування спеціальних знань відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.06.2021 у даній справі призначалася судова генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно з повідомленням Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про неможливість проведення експертизи від 04.10.2021, ОСОБА_2 01.10.2021 прибув до Львівського НДЕКЦ МВС, однак ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4 не прибули, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи /а.с. 43-44/.

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд, враховуючи вище вказані обставини, приходить до висновку, що ухилення відповідачки від проведення судової генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати висновки щодо походження дитини та небажання спростувати доводи позивача, що дає суду можливість визнати факт, що позивач не є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Така правова позиція міститься і в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах № 2/711/355/15 від 05 вересня 2018 року, № 750/8489/15-ц від 12 грудня 2018 року, №751/5788/16-ц від 30 травня 2018 року.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно п. п. 2.13.1., 2.16.2. та 2.16.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. №96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження. За наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та враховуючи, що відповідачка ухиляється від здачі біологічних матеріалів для проведення експертизи, суд вважає за можливе визнати, що позивач не є батьком дитини позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без відповідного висновку експертизи, а тому позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 121, 122, 136 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Виключити запис про ОСОБА_2 , як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №4367 про її народження, складеного 05 серпня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Львів, вул. Івана Франка, 157.

Повний текст рішення складено 21.02.2022.

Суддя: