ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3949/21

Головуючий у першій інстанції Коротка А.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/289/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Харечко Л.К., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер Віталій Віталійович, ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника - адвоката Сотніченко Олени Михайлівни на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.11.2021 заяву ОСОБА_2 про застосування зустрічного забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності задоволено.

У порядку зустрічного забезпечення зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 90 000 грн у десятиденний строк з дня постановлення даної ухвали.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та її представник адвокат Сотніченко О.М. просять вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про застосування зустрічного забезпечення у даній справі, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Заявники зазначають, що накладення судом арешту з забороною відчуження спірних нежитлових приміщень не перешкоджає відповідачці повноцінно володіти та користуватись спірними приміщеннями, зокрема, розробляти проектну документацію по встановленню автономного опалення, проводити капітальний ремонт, встановлювати автономне опалення тощо.

ОСОБА_1 наголошує, що передбачені ст. 154 ЦПК України підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сотніченко О.М. вказує, що жодних доказів понесення збитків по оплаті послуг з централізованого опалення нежитлових приміщень та по встановленню автономного опалення, що потребує виготовлення технічної документації та її подальшу реєстрацію, отримання дозволів, на які відповідачка посилається у своїй заяві про зустрічне забезпечення, остання не надає. Зазначає, що відповідачка не надала розрахунку розміру збитків, яких вона може зазнати у зв`язку із забезпеченням позову, та не підтвердила зазначену у клопотанні суму в розмірі 90 000 грн будь-якими доказами, тобто заява відповідачки є голослівною та нічим не підтвердженою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить закрити апеляційне провадження, посилаючись на те, що на час розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та її адвоката Сотніченко О.М. ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2021 про забезпечення позову та від 24.11.2021 про зустрічне забезпечення скасовані ухвалою цього ж суду від 18.12.2021.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсним договір дарування нежитлових приміщень № 5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 22, що розташовані по АДРЕСА_1 , укладений 22.10.2020, посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер В.В. за реєстровим № 1689, та скасувати запис про державну реєстрацію права власності.

21.10.2021 ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила до вирішення справи по суті накласти арешт на нежитлові приміщення №5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 22, що розташовані по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №07, які на праві власності належать ОСОБА_2 (а.с. 35).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нежитлові приміщення № 5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 22, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_2 , із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження даного нерухомого майна (а.с. 41).

19.11.2021 ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення, в якому просила в порядку зустрічного забезпечення зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 90 000 грн.

Клопотання обґрунтовувала тим, що у зв`язку із забезпеченням позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення вона позбавлена можливості здійснювати їх подальший капітальний ремонт, а саме встановлювати автономне індивідуальне опалення, що потребує виготовлення технічної документації з подальшою її реєстрацією у відповідних інстанціях, отримувати відповідні дозволи на тепло- та водопостачання, дозволи в архітектурі тощо. Наявність в реєстрі даних про арешт майна унеможливлює здійснити вищеперераховані дії. Все це призводить до невиправданих затрат щодо сплати комунальних послуг, яких би вона могла уникнула у разі відсутності арешту на приміщення. Розмір зустрічного забезпечення відповідачка визначила у сумі, що відповідає сумі позову, визначеної ОСОБА_1 у розмірі 90 800 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про застосування зустрічного забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що вжиті ухвалою суду від 23.10.2021 заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення позбавляють відповідачку можливості здійснювати подальший капітальний ремонт приміщень, встановлювати автономне опалення, що потребує виготовлення технічної документації з подальшою реєстрацією у відповідних інстанціях, отримувати відповідні дозволи. Наявність у реєстрі даних про арешт майна унеможливлює здійснення перерахованих вище дій, що призводить до значних майнових витрат по сплаті комунальних послуг, яких можна було б уникнути в разі відсутності арешту на ці приміщення. Розмір зустрічного забезпечення суд першої інстанції встановив виходячи із ціни позову, яка визначена позивачкою у 90 800 грн.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону.

Порядок застосування та скасування судом зустрічного забезпечення встановлено статтями 154, 155 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що підставами застосування зустрічного забезпечення районний суд зазначив підстави, наведені у клопотанні відповідачки, без їх аналізу, обґрунтування та перевірки на предмет підтвердження належними та допустимими доказами.

Як зазначалось вище, метою зустрічного забезпечення є забезпечення позивачем відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Тобто, як і у випадку із вирішенням питання забезпечення позову, при розгляді заяв про застосування зустрічного забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих стороною (відповідачем) на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що у справі вжито заходів забезпечення позову і такі заходи можуть спричинити збитки відповідачу; з`ясувати обсяг таких збитків, їх реальність та докази, які підтверджують їх настання, дані про особу позивача, а також відповідність та співмірність заходів зустрічного забезпечення позову із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, на які посилається відповідач, та наявність чи відсутність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення, будь-яких обґрунтованих, належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу зустрічного забезпечення, а також на підтвердження спричинення можливих збитків забезпеченням позову, а саме накладенням арешту на спірні нежитлові приміщення, відповідачкою не надано.

Так, у своєму клопотання ОСОБА_2 вказує, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення позбавляє її можливості здійснювати подальший капітальний ремонт цих приміщень, а саме встановлювати індивідуальне опалення, однак вказане є її припущенням.

Колегія суддів зауважує, що мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки можливість розпоряджатися майном обмежується лише на певний час.

Крім того, суд зазначає, що арештоване майно позивачці не передавалось, а тому в результаті накладання арешту не можуть бути заподіяні збитки власнику спірного майна, враховуючи й те, що за наслідками такого забезпечення, особи не позбавлені права володіти та користуватися вказаним рухомим майном, а заборона стосується лише права ним розпоряджатися.

Таким чином, накладення арешту на нежитлові приміщення не позбавляє відповідачку права володіти та користуватися ними, а тим більше здійснювати установлення автономного опалення, що відповідачкою вказано як основна підстава застосування зустрічного забезпечення.

Норми ч. 5 ст. 154 ЦПК України визначають вимоги до зустрічного забезпечення, відповідно до яких заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи.

Аналізуючи питання співмірності зустрічного забезпечення, колегія суддів враховує, що стороною відповідача не надано суду жодного доказу можливого понесення ОСОБА_2 збитків у розмірі 90 000 грн, які можуть бути завдані в результаті забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, будь-яких розрахунків чи обґрунтувань вказаної суми збитків відповідачкою не наведено.

Установлюючи суму зустрічного забезпечення, районний суд обмежився лише сумою встановленої ОСОБА_1 ціни позову.

За таких умов, підстави вважати визначену відповідачкою суму зустрічного забезпечення необхідною, обґрунтованою та співмірною із заходами забезпечення позову, відсутні.

Наявність встановлених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення стороною відповідача не наведено та судом не встановлено.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вжиті заходи зустрічного забезпечення у сумі 90 000 грн не можуть вважатись законними та обґрунтованими.

Правові підстави для закриття апеляційного провадження згідно ст. 377 ЦПК України, на чому наголошувала ОСОБА_2 у своєму відзиві, відсутні.

За таких обставин, ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.11.2021 на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про застосування зустрічного забезпечення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника - адвоката Сотніченко Олени Михайлівни задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Шитченко

Л.К.Харечко