Провадження № 22-ц/4808/2/22
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяк В.Д.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ ФК «Інвент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючою суддею Пастернак І.А. 17 листопада 2021 року, повний текст якого виготовлено 30 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ПАТ «Банк Форум» (надалі - Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2008 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №335/08/14-ЕZfvW, за яким Банк надав відповідачу кредит в розмірі 20 000 доларів США строком до 10 вересня 2021 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом. Позивач вказав, що внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за вищевказаним договором у останньої утворилася заборгованість в розмірі 9 785,42 доларів США та 523 910,34 грн, з яких: 1 245,37 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9 551 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 1 115, 91 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованих процентах; 104,96 доларів США - поточна заборгованість по нарахованих процентах; а також сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами 17 405,36 грн; порушення умов п. 3.3.7 договору 5 000 грн.

Зважаючи на вказане, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №335/08/14-ЕZfvW від 23.10.2008 у сумі 9 785,42 доларів США заборгованості за кредитом та процентами та 22 405,36 грн нарахованих штрафних санкцій за невиконання умов договору.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залучено ТзОВ «ФК «Інвент» до участі у даній справі як правонаступника ПАТ «Банк Форум» (т.1 а.с. 239-241).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Інвент» заборгованість за кредитним договором №335/08/14-ЕZfvW від 23.10.2008 у сумі 9 785,42 доларів США та 17 405 грн 36 коп. пені. В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213-215 ЦПК України, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказала, що ПАТ «Банк Форум» почав ліквідацію з 16.06.2014, про що її повідомлено через рік, шляхом направлення вимоги та позовної заяви про стягнення боргу в порушення п. 7.6 договору. Жодних прострочень погашення кредиту станом на 16.06.2014 апелянт не мала, вважає, що Банк в особі уповноважено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації банку повинен був зафіксувати поточну суму залишку боргу за кредитом. На думку ОСОБА_1 , будь-які інші дії, вчинені після 16.06.2014 щодо нарахування відсотків, прострочених відсотків, штрафних санкцій, комісій без її відома та відповідних повноважень, відступлення прав вимоги за кредитним зобов`язанням, є незаконними діями. Вказує, що вимоги ухвали суду про надання розміру боргу станом на 16.06.2014 не виконано.

Також апелянт зазначає, що Банк пред`явив позов до боржника про стягнення заборгованості у 2015 році, відповідно позивач не мав права здійснювати будь-які подальші нарахування процентів, штрафів та пені, що відповідає положення постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц.

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що ухвалою від 19.11.2018 було замінено Банк на правонаступника ТОВ ФК «Інвент», а новий кредитор може вимагати лише суму заборгованості, яка встановлена банком на дату початку процедури ліквідації, при умові сплати такої вартості за договір, або суму заборгованості, за яку викуплено саме даний кредитний борг. Зазначає, що її кредитний договір викуплено за 83262,34 грн, а тому вважає, що на стягнення іншої суми позивач не може претендувати. Також вказує, що у нового позивача відсутня ліцензія на здійснення операцій в іноземній валюті, а тому вважає, що ТОВ «ФК «Інвент» не має повного обсягу правоздатності та не може порушувати питання про правомірність своїх вимог щодо повернення коштів у іноземній валюті. Апелянт також не погоджується із визначеним судом до стягнення з неї розміром судового збору у сумі 3398,25 грн. Зауважує, що станом на дату подання позову 12.08.2015 курс НБУ складав 2,3716 грн за 1 долар, а тому 1% від ціни позову повинен був становити 2265,35 грн.

Просить оскаржене рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву в передбачений законом строк не скористався, що не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку.

Представник ТОВ «ФК «Інвент» в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про розгляд справи йому у встановленому законом порядку завчасно направлялись судові повідомлення. Отже, є правові підстави для розгляду справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні апелянт та її представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали, просили її задовольнити. ОСОБА_1 крім того зазначила, що розмір її боргу за кредитним договором орієнтовно становить 9 тисяч доларів США. Однак, позивач ТОВ «ФК «Інвент» вправі претендувати на стягнення з неї тільки 83 262 грн, тобто суми, за яку викуплено її борг у попереднього стягувача.

Вислухавши суддю-доповідача, відповідача та її представника, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримала кредитні кошти, однак у встановлені договором строки кошти не повернула, проценти не сплачувала, чим порушено умови договору та майнові права позивача, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 9785,42 доларів США та пені у розмірі 17 405,36 грн.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, беручи до уваги таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 23.10.2008 між АКБ «Форум», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент`та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №335/08/14-ЕZfvW, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у формі кредиту в розмірі 20 000 дол. США. із сплатою 12,5% річних строком до 10.09.2021 (т.1 а.с.6-8).

Пунктами 4.1,4.4 договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється із суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.2) цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.

Відповідно до пункту 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов`язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов`язань.

Пунктом 3.2.5 кредитного договору передбачено, що банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим до позовної заяви, станом на 28.07.2015 ОСОБА_1 має заборгованість: 1 245,37 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9 551 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 1 115, 91 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованих процентах; 104,96 доларів США - поточна заборгованість по нарахованих процентах. Загальна сума заборгованості без штрафних санкцій 9785,42 дол. США; а також сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами 17 405,36 грн.; штраф за порушення умов п. 3.3.7 договору 5 000 грн (т.1 а.с.3-5).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» № 49 з 16 червня 2014 року розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум».

09 квітня 2015 року ПАТ «Банк Форум» було направлено ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором протягом семи робочих днів. Вказану вимогу отримано ОСОБА_1 17.04.2015 року (а.с. 9, 10).

28.04.2015 ОСОБА_1 на адресу банку надіслала відповідь на вимогу, в якій зазначила, що нею умови кредитного договору та зобов`язання про повернення кредиту виконувались вчасно та у повному обсязі до того часу, поки у 2014 році не виникли обставини, які не залежали від неї. А саме, те, що з серпня 2014 року у відділеннях банку, що були розташовані у м. Івано-Франківську, працівники повідомили її про те, щоб вона більше платежів не здійснювала на погашення кредиту для уникнення непорозумінь. І було роз`яснено, що в банку відбуваються якісь зміни, буде змінено реквізити та рахунки для сплати заборгованості, про що мені офіційно прийде повідомлення. Через важке фінансове становище, просила не піднімати питання про стягнення з неї в достроковому порядку усієї суми заборгованості в цілому та скасувати штрафні санкції, оскільки попередні пів року вона не могла сплачувати кредит не з власної вини, а через відсутність інформації з боку банку про фактичний та дійсний рахунок для здійснення такої оплати (т.1 а.с.36).

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спеціальним законом, яким встановлено процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 2 цього Закону).

Відповідно до статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з положеннями частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону:

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

З викладеного вбачається, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить заборони щодо нарахування процентів після відкликання ліцензії.

Приписи пункту 4-1 частини другої статті 46 указаного Закону стосуються неможливості нарахування банком відсотків за договорами вкладу, що відповідно сприятиме збереженню ліквідаційної маси.

Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18).

Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі.

Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18).

Умовами кредитного договору від 23 жовтня 2008 року № 335/08/14-ЕZfvW визначено, що АКБ «Форум» надав ОСОБА_1 кредит на строк до 10 вересня 2021 року.

В контексті зазначеного та з урахуванням фактичних обставин, встановлених у цій справі, колегія суддів вважає, що нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено законних підстав для припинення нарахування процентів за кредитним договором у зв`язку з початком процедури ліквідації банку, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу апеляційний суд відхиляє.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 липня 2021 року у справі № 757/7994/17-ц.

Крім того, необґрунтованими є також доводи апелянта щодо прострочення зобов`язань кредитора, оскільки позивачем не надано інформацію щодо нових рахунків для погашення боргу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2012 року за № 1581/21893 (далі - Положення).

Згідно із підпунктом 2.18 пункту 2 розділу V Положення в редакції від 11 квітня 2014 року уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня її призначення вживає таких заходів: здійснює відкриття накопичувального рахунку.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 розділу V Положення з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні Національного банку України (далі - НБУ) або в Операційному управлінні НБУ.

Частинами першою та другою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено обов`язок Фонду не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розмістити інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснити опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду в газетах «Урядовий кур`єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов`язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).

При цьому, неповідомлення боржника про зміну реквізитів банку для сплати коштів на погашення кредиту не може бути підставою для відмови у позові, а може впливати на визначення розміру боргу, тобто невиконання боржником грошового зобов`язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов`язань взагалі.

Що стосується твердження апелянта про відсутність даних про оплату правонаступником ПАТ «Банк Форум» - ТОВ «ФК «Інвент» за договором про відступлення прав вимоги, то такі, як правильно вказав місцевий суд, не впливають на рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Встановлено, що 22.11.2018 між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «ФК «Інвент» укладено договір №1277-Ф про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 335/08/14-ЕZfvW від 23.10.2008. Вказаний договір не оспорений у судовому порядку та не визнаний недійсним.

Таким чином, усі права первісного кредитора за кредитним договором від 23 жовтня 2008 року № 335/08/14-ЕZfvW перейшли до ТзОВ «ФК «Інвент».

Необгрунтованими також вважає колегія суддів аргументи апелянта щодо неправомірності вимог ТОВ «ФК «Інвент» про повернення коштів у іноземній валюті, оскільки у нового кредитора відсутня ліцензія на здійснення операцій в іноземній валюті, зважаючи на таке.

Послуги з факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) мають право надавати лише фінансові установи.

Згідно з частиною третьою статті 1079 ЦК України у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції і це за собою тягне наявність усіх ліцензій, дозволів для здійснення такого виду діяльності.

ТзОВ «ФК «Інвент» є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та (або) дозволів відповідно до законодавства.

Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного договору, а в даному випадку між ПАТ «Банк Форум» і ТзОВ «ФК «Інвент» був укладений договір відступлення прав вимоги, що не передбачаює наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 752/18402/16-ц (провадження № 61-1177св19).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача 9 785,42 доларів США заборгованості та 17 405, 36 грн пені. Вказаний розмір заборгованості апелянтом не спростовано.

Що стосується заперечення апелянта щодо правильності розрахунку судом першої інстанції судових витрат, то з такими колегія суддів не погоджується.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (станом на дату звернення з позовом) розмір ставки судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1,5 відсотка ціни позову.

Станом на дату подання позову 12.08.2015 офіційний курс НБУ становив 21,3716 грн за 1 долар.

Отже, позивачу за звернення до суду з позовною заявою необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 398,25 грн (9 785,42 дол. США + 17405,36 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 21,37 (офіційний курс, встановлений НБУ на день подання позову) * 1,5 % (ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Таким чином, судом першої інстанції правильно здійснено розподіл судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2021 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 15 лютого 2022 року.