РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/21863/21

Провадження № 22-ц/4815/283/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від імені якого діє законний представник - мати ОСОБА_4 ,

треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І., служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Курила Романа Миколайовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2021 року (постановлену у складі судді Харечка С.П.) про повернення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від імені якого діє законний представник - мати ОСОБА_4 , треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І., служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсним договору про припинення права на аліменти,-

в с т а н о в и в :

28 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Курило Роман Миколайович звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від імені якого діє законний представник - мати ОСОБА_4 , треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І., служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсним договору про припинення права на аліменти.

Крім цього, 28 жовтня 2021 року до Рівненського міського суду від представника ОСОБА_1 адвоката Курило Романа Миколайовича надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову повернуто позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що повноваження адвоката Курило Р.М. не підтверджені належними доказами, зокрема, останнім не долучено до матеріалів справи договору про правову допомогу.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Курило Р.М. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви про забезпечення позову з підстав ненадання ним договору про правничу допомогу, оскільки його повноваження стосовно представництва позивача підтверджуються ордером серії ВК №1027441 від 18.08.2021 року.

Просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Курило Роман Миколайович звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від імені якого діє законний представник мати ОСОБА_4 , треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І., служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсним договору про припинення права на аліменти.

28 жовтня 2021 року адвокат Курило Р.М. подав до суду заяву про забезпечення позову, яка підписана останнім від імені позивача ОСОБА_1 .

На підтвердження представницьких повноважень адвокат Курило Р.М. надав ордер серії ВК №1027441 від 18.08.2021 року.

З даного ордеру, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №18/08 від 18 серпня 2021 року, уповноважує адвоката Курило Р.М. на надання правої допомоги в Рівненському районному управлінні поліції ГУНП в Рівненській області та Рівненському міському суді Рівненської області. Разом з цим, в ордері зазначено, що "договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 1 липня 2020 року у справі №320/5420/18 вказала, що «надана адвокатом належним чином завірена копія ордеру є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема, на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання апеляційної скарги, оскільки копія ордера містила відмітки про її посвідчення, а саме: слова «з оригіналом згідно», особистий підпис адвоката, який засвідчив копію, його ініціали та прізвище, а також дату засвідчення копії. Не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права й висновок апеляційного суду про обов`язковість надання для підтвердження повноважень адвоката, як представника одночасно з ордером договору про надання правової допомоги, адже ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.»

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) зазначається, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Повернення заяви про забезпечення позову у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, місцевий суд допустив надто формальний підхід під час розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки повноваження адвоката позивача підтверджуються відповідним ордером, а їх обсяг міг бути додатково встановлений в судовому засіданні.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні позивача можливість реалізувати своє процесуальне право на подання до суду заяви про забезпечення позову. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Курила Романа Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.