ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32122/19

Провадження № 22-ц/4820/432/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/32122/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року (суддя Козак О.В., повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року) про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення вихідної допомоги.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 , разом із збільшеними позовними вимогами, просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ від 30.08.2019 про її звільнення з посади корпоративного секретаря ПАТ «Проскурів» на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, поновити її на роботі та стягнути з ПАТ «Проскурів» невиплачену суму вихідної допомоги в сумі 101967 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року провадження у цій справі закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 , через свого представника ОСОБА_1 , оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянтка вказує, що відповідно до трудового законодавства трудові спори за заявою працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у ч. 3 ст. 221 і ст. 222 КЗпП України, розглядаються безпосередньо у районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах. Також, апелянтка посилається на те, що вона не була і не є акціонером (учасником) товариства, тому у неї відсутні будь-які корпоративні права, наявність яких могли б бути передумовою виникнення, зміни чи припинення щодо них корпоративних відносин. Посада корпоративного секретаря наглядової ради, яку обіймала ОСОБА_3 , не передбачала ні розпорядчих функцій, ні права голосу при прийнятті наглядовою радою своїх рішень.

ОСОБА_3 зазначає, що між сторонами виник спір суто трудового характеру, а не корпоративний спір, тому сформований Верховним Судом у постанові від 15.09.2020 у справі №205/4196/18 висновок щодо юрисдикції господарського суду, на який посилається суд першої інстанції, не можна застосовувати для визначення останньої у цій справі враховуючи, що провадження у ній відкрито загальним судом ще у 2019 році, і розгляд цієї справи здійснювався дотепер за нормами цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Проскурів» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, відповідач зазначає, що посада, яку обіймала позивачка на момент звільнення, вважається саме виборною посадою, порядок призначення та звільнення з якої визначається установчими документами акціонерного товариства.

Відповідно до п.8.138 Статуту ПАТ «Проскурів» у редакції від 19.10.2012, що був чинний на момент обрання ОСОБА_3 на посаду корпоративного секретаря, корпоративний секретар обирається Наглядовою радою Товариства за пропозицією Голови Наглядової ради. Корпоративний секретар є особливою виборною посадою у ПАТ «Проскурів», яка пов`язана зі здійсненням організаційно-розпорядчих функцій, щодо організації проведення зборів та засідань органів управління ПАТ «Проскурів».

Відповідач посилається на те, що у даній справі суд першої інстанції не може штучно відокремити наказ про звільнення корпоративного секретаря від рішення наглядової ради про припинення повноважень корпоративного секретаря Шеремети Л.П., оформленого протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «Проскурів» від 30.08.2019. На думку відповідача, з правової точки зору суд не може надати вузьку оцінку лише наказу про звільнення особи із виборної посади, не звернувши уваги на те, що акт індивідуальної дії органу управління акціонерного товариства, на якому ґрунтується наказ про звільнення, залишається чинним. Також, відповідач звертає увагу суду на правові висновки, що викладені у постановах Великої Палати у справах №683/351/16 від 13.10.2020, №562/304/17 від 28.11.2018, №510/456/17 від 10.04.2019 та інших.

Представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник відповідача ПАТ «Проскурів» Прядун Р.В. заперечив проти апеляційної скарги.

Позивачка ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини у цій справі підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням засідання Наглядової Ради ПАТ «Проскурів» від 10.10.2018, що оформлено протоколом № 2 від 10.10.2018 обрано корпоративного секретаря ПАТ «Проскурів» Шеремету Л.П. безстроково (а.с.12).

Рішенням наглядової ради ПАТ «Проскурів» від 30.08.2019 визнано недійсним рішення про обрання корпоративного секретаря Товариства (протокол №2 засідання Наглядової ради ПАТ «Проскурів» від 10.10.2018); припинено повноваження корпоративного секретаря Товариства Шеремети Л.П. (т. 1 а.с. 86).

Наказом генерального директора ПАТ «Проскурів» від 30.08.2019 № 5ос-Ш звільнено ОСОБА_3 з просади корпоративного секретаря ПАТ «Проскурів» з 30.08.2019 на підставі п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку із припиненням повноважень посадової особи на підставі рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів» (а.с.86).

Відповідно до розділу 8 Статуту ПАТ «Проскурів», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Проскурів» протокол №5 від 19.10.2012 (в редакції на час обрання ОСОБА_3 на посаду) (надалі Статут) Органами управління товариством є: Вищий орган Товариства Загальні збори акціонерів; Наглядова рада товариства; виконавчий орган Товариства Дирекція Товариства; ревізійна комісія.

Наглядова рада Акціонерного Товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів Товариства, і в межах компетенції, визначеної Статутом та законодавством, контролює та регулює діяльність Дирекції (п.8.56 Статуту).

До компетенції Наглядової ради належить зокрема: за пропозицією Голови Наглядової ради Товариства обрання Корпоративного секретаря Товариства (п.8.70.36).

Відповідно до положення п. 8.139 Статуту, основними завданнями корпоративного секретаря є: ведення справ органів управління Товариства; здійснення організаційних заходів щодо Загальних зборів акціонерів у відповідності до законодавства України, цього Статуту та внутрішніх документів Товариства; надання допомоги членам Наглядової ради Товариства, Дирекції та Ревізійній комісії у виконанні ними своїх службових обов`язків; забезпечення зв`язку з акціонерами та іншими заінтересованими особами та згідно п.8.140 Статуту корпоративний секретар виконує обов`язки секретаря Загальних зборів акціонерів, Наглядової ради Товариства, Дирекції та Ревізійної комісії.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду в судах вказаного спору, колегія суддів виходить із наступного.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших юрисдикцій є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено у статті 20 ГПК України, згідно з пунктом 3 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані сторонами та їх представниками докази та виходячи з положень Статуту про те, що корпоративний секретар не є посадовою особою Товариства, не наділений організаційно-розпорядчими функціям, адже організаційно-розпорядчі функції - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності, а виконує лише технічні функції; враховуючи, що ОСОБА_3 не є учасником ПАТ «Проскурів», а посада корпоративного секретаря наявна у штаті Товариства, що визнається представниками учасників справи, тому судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі з підстав підсудності зазначеної справи суду господарської юрисдикції є таким, що не відповідає закону.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що сам по собі факт про те, що обрання корпоративного секретаря перебуває у компетенції Наглядової Ради Товариства за пропозицією Голови Наглядової Ради не дає підстав вважати цей спір корпоративний.

А застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин правових висновків, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18 є некоректним, адже правовідносини у цій справі істотно відрізняються від предмета та підстав позову у справі №205/4196/18 (спір керівника юридичної особи (її виконавчого органу) з цією юридичною особою, її власником (органом, уповноваженим здійснювати від імені власника управління такою особою) про законність звільнення цього керівника (припинення його повноважень або усунення від посади).

Тому, сформульовані у справі №205/4196/18 висновки щодо юрисдикції господарського суду не можна застосувати для визначення останньої у цій справі за позовом ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення вихідної допомоги.

А тому доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай