СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21746/21

пр. № 2/759/1230/22

17 лютого 2022 року

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участі секретаря - Кравченко А.Р., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Позивачка звернулась до Святошинського районного суду з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, в якому просить зобов`язати Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру плати за надані послуги централізованого теплопостачання по особовому рахунку квартири за адресою : АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю опалення за період з січня 2017 року по травень 2021 року в період опалюваного сезону. Вішкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок бездіяльності Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», а саме стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн та стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Так, в обґрунтування позову зазначає, що позивачка ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира, в якій мешкає позивачка опалюється за допомогою централізованого опалення. Вказана квартира використовується для проживання. Оплату за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води води здійснює сама позивачка. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надає та здійснює КП «Київтеплоенерго». Так, ОСОБА_1 вважає, що її права, як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення порушені з посиланням на норми ст. 20 ЗУ «Про захист прав споживачів»,оскільки у належній їй квартирі та будинку відсутній засіб обліку теплової енергії. У період опалюваного сезону 01.01.2017 року по 01.05.2021 рік періодично через пориви, поломки на тепломережі та іншими причинами послуга з централізованого опалення не надавалась або надавалась неналежної якості. Температура в квартирі не перевищувала 16 градусів С. Вказані обставини зафіксовані в актах-претензіях. Зазначає, що кожного разу за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі повідомляла як виконавця послуг так і ЖБК «Академічний-8» про відсутність опалення в квартирі. Позивач направляла акти претензій на поштову адресу відповідача. В актах позивач просила здійснити перерахунок вартості наданих послуг,що відповідачем здійснено не було. Внаслідок цього у вказаний вище період позивач вимушена була сплачувати необґрунтовано вартість за послуги централізованого опалення, а відповідач отримав необґрунтовану економічну вигоду. Оскільки на її неодноразові звернення до КП «Київтеплоенерго» з приводу відсутності в квартирі опалення та низької температури представники КП «Київтеплоенерго» не з`являлись, вона вимушена була вимірювати температуру за допомогою звичайного термометру, призначеного для вимірювання температури в приміщенні, про що самостійно разом із сусідами складено відповідні акти-претензії. Крім зазначеного, внаслідок вищезазначених дій, ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у 10000 грн., у зв`язку з тим, що у неї діагностовано хворобу Паркінсона. Через дану хворобу позивач змушена більшу частину доби знаходитись у квартирі. Несприятлива температура в квартирі впливає на тремор, що в свою чергу відбивається на показниках якості життя і приносить моральні страждання позивачу. Так дане захворювання підтверджується копіями довідок від 19.11.2015 року, 27.07.2017 року та 24.01.2018 року. У зв`язку з вищевикладеним позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01.10.2021 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.11.2021 року На адресу суду від КП «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі,з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 9, 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергіі та водопостачання», комерційний облік здійснюсться вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік ii споживання, згідно з показаннями його (ix) засобів вимірювальної техніки. У будівлях, зазначених у частинах другій i третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим a6o середнім споживанням),розподіляється між усіма споживачами. В будинку Позивача встановлений вузол комерційного обліку (тепловий лічильник). На підтвердження до відзиву додаються наряди на включення та відомості щодо споживання теплової енергії. Bci перерахунки за комунальні послуги здійснюються на підставі Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення в разі ненадання їх a6o надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N.151 від 17.02.2010.Згідно з п. 5 вказаного Порядку, У разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній проводиться перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії за відповідними формулами. У разі наявності загально будинкового лічильника Позивач ралом з іншими мешканцями сплачують за теплову енергію відповідно до лічильника i жодні перерахунки не проводяться, що прямо передбачено вказаним Порядком №15 І.Крім того, Позивачем долучено до позовної заяви копію Договору 0820003, предметом якого є розмежування відповідальності під час надання послуг централізованого опалення.

Згідно з Додатком №4 до Договору межа балансової відповідальності проходить перед входом теплової мережі в будинок АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до п. 3.2.1. Договору Сторона-2 (Обслуговуючий кооператив ЖБК «Академічний-8» зобов`язана забезпечувати належні умови для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води тепловими мережами, зовнішньо- та внутрішньо будинковими системами від межі розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності до квартир/приміщень Споживача. Згідно з п. 3.2.2. Сторона-2 зобов`язана утримувати теплове обладнання в належному стані.

Відповідно до зазначеного відповідач діяв в межах чинного законодавства і жодним чином не порушував права позивача.

25.11.2022 року до суду надійшли від відповідача КП «Київтеплоенерго» письмові пояснення щодо відзиву, в яких зауважено, що у випадку нерівномірного прогрівання радіаторів в кімнатах квартири, це може свідчити про некоректну роботу внутрішньобудинкової системи централізованого опалення.

В судове засідання позивачка не з`явилась, в прохальній частині позову просить проводити розгляд справи без її участі та без участі представника.

Представник КП «Київтеплоенерго» в судове засідання також не з`явився. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, відповідно до копії паспорта громадянина України, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .

В будинку встановлений вузол комерційного обліку (тепловий лічильник), що підтверджується нарядами на включення та відомостями щодо споживання теплової енергії.

Протоколом проведення вимірювання температури повітря в приміщеннях у споживачах №61 складеного 02.03.2017 року Службою технічного забезпечення продажу РТМ «Святошино» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», зафіксована наступна температура : у кімнаті 1 площею 17 м2-18,3 грудусів С, у кімнаті 2 площею 14 м2-18 градусів С, у кімнаті 3 площею 14м2-18,5 градусів С, у кухні площею 18,3 м2-9 градусів С.

Протоколом проведення вимірювання температури повітря в приміщеннях у споживачах №61 складеного 13.12.2019 року КП «Київтеплоенерго» РТМ «Святошино» Дільниці супроводження договірних умов фізичних споживачів зафіксована наступна температура: у кімнаті 1 площею -19,5 грудусів С, у кімнаті 2 -21,3градусів С, у кімнаті 3 -18,8 градусів С, у кухні -19 градусів С.

Згідно Акту-претенції складеним ОСОБА_1 , та підписаним двома споживачами, за результати перевірки встановлено, що при вимірюванні температури повітря були отримані наступні показники: спальня- 17 градусіс С, дитяча- 17 градусів С, вітальня-17 градусів С, кухня-16 градусів С.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зверталася із заявами до КП «Київтеплоенерго» щодо здійснення перевірки якості надання комунальної послуги ,забезпечити відповідний температурний режим в квартирі, а також зробити перерахунок розміру плати за неналежно надану послугу, які були розглянуті КП «Київтеплоенерго» та відповіді були отримані позивачем.

Відповідно до відповіді КП «Київтеплоенерго» на звернення позивачки, зазначає наступне, що відповідно до п.5 Порядку у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення проводиться за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії.Тобто, зазначеним Порядком не передбачається проведення перерахунку за послуги з централізованого опалення у разі наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Також вжиття заходів для належного функціонування внутрішньо будинкової системи тепло споживання мають забезпечувати балансоутримувачі житлових будинків. За належне функціонування, регулювання та налагодження роботи системи тепло споживання будинку відповідальність покладено на балансоутримувача будику ОК «ЖБК «Академічний-8» , до обов`язку якого належить вжиття заходів щодо забезпечення нормальної та стабільної роботи внутрішньо будинкової системи опалення будинку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 (далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП).

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що:

-житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

-балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

-виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

-виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

-внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;

-кількісний показник житлово-комунальних послуг - одиниця виміру для обчислення обсягу отриманої споживачем послуги, визначена відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством;

-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

-споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

-точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання;

-утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

-якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 ст.20 вказаного Закону визначено, що споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Права та обов`язки виконавця визначені ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до яких, серед іншого, віднесено: право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; обов`язки щодо забезпечення своєчасності та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; надання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартості, загальної вартості місячного платежу, структури цін/тарифів, норм споживання, режиму надання житлово-комунальних послуг, їх споживчих властивостей тощо; своєчасного проведення підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; розгляд у визначений законодавством термін претензій та скарг споживачів і проведення відповідних перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; своєчасного за власний рахунок проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги виробник має право, зокрема: вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих послуг від виконавців та зобов`язаний: укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг; виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил; проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Аналогічні положення щодо прав та обов`язків споживача, виробника та виконавця визначені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі - Правила), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Крім того, п.6 вказаних Правил встановлено, що послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобовязаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця в журналі актів претензій, та перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було складено документ, який не відповідає вимогам до складання акту-претензії споживача, оскільки позивачем не було викликано представника комунального підприємства для його складання, та підписування, не визначено показників порушень.

Крім того, Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги відсутністю опалення, що спростовується долученими до матеріалів справи копіями нарядів на включення та відключення та копіями відомостей щодо обсягу спожитої теплової енергії,що свідчить про надання послуги з централізованого опалення.

Bci перерахунки за комунальні послуги здійснюються на підставі Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення в разі ненадання їх a6o надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N.151 від 17.02.2010.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку, У разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній проводиться перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії за відповідними формулами.

У разі наявності загально будинкового лічильника Позивач ралом з іншими мешканцями сплачують за теплову енергію відповідно до лічильника i жодні перерахунки не проводяться, що прямо передбачено вказаним Порядком №15 І.

Крім того, Позивачем долучено до позовної заяви копію Договору 0820003, предметом якого є розмежування відповідальності під час надання послуг централізованого опалення.

Згідно з Додатком №4 до Договору межа балансової відповідальності проходить перед входом теплової мережі в будинок АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до п. 3.2.1. Договору Сторона-2 (Обслуговуючий кооператив ЖБК «Академічний-8» зобов`язана забезпечувати належні умови для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води тепловими мережами, зовнішньо- та внутрішньо будинковими системами від межі розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності до квартир/приміщень Споживача.

Згідно з п. 3.2.2. Сторона-2 зобов`язана утримувати теплове обладнання в належному стані.

Згідно з Додатком №4 до Договору 0820003 межа балансової належності проходить перед входом теплової мережі в будинок.КП «Київтеплоенерго» не утримує внутрішьобудинкові мережі житлових приміщень. Витрати на обслуговування внутрішньо будинкових мереж входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до пп.2.3.7, 2.8.2 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюють технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації. Під час підготовки житлового фонду до експлуатації у зимовий період саме зазначеними виконавцями житло-комунальних послуг повинно виконуватися усунення несправностей внутрішніх систем тепло-,водо- та електропостачання у установок із газовими нагрівами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині зобов`язання вчинити дії.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000грн.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального(немайнового) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію" , ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Однак, позивачем не доведено, що чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру,за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, щодо наданих медичних довідок позивачем, то вони засвідчують лише діагноз позивача, до якого відповідач не має ніякого відношення та не несуть ніякого причинно наслідкового зв`язку, у зв`язку з чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому з урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Зважаючи на вимоги статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав,статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також положенняст.141 ЦПК України, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, тому витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 1, 20, 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 322, 525, 526 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265, 280-283, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Горбенко