Ухвала

18 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 362/5617/19

провадження № 61-2600ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бєляєва Андрія Васильовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» (далі - ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА»), в якому просив: визнати недостовірною інформацією слова: «Подфлагом страны - агрессора он призывал жителей города к проведению сепаратистского референдума», що містяться у статті «Фанат «русскогомира»: скандальный Минько стал секретарем комитета в Раде» опублікованої 30 серпня 2019 року в Інтернет журналі «Обозреватель» (www.оbozrevatel.com) та зобов`язати ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» на протязі одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили, опублікувати на сайті « Обозреватель» (www.obozreyatel.com) резолютивну частину судового рішення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 04 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» про захист честі, гідності та ділової репутації, відмовлено.

14 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бєляєв А. В. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021року та постанову Київського апеляційного суду

від 01 лютого 2022 року (надійшла до суду 17 лютого 2022 року), у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Бєляєва А. В. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бєляєва Андрія Васильовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць