Справа № 310/6626/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2022 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника позивача Рижук Т.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ,

встановив:

ТОВ «Запоріжгаз збут» звернувся до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ, мотивуючи свої вимоги наступним. На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціювання ринку природного газу» з 01 липня 2015 року здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. Позивач з 01 липня 2015 року є постачальником природного газу на території Запорізької області. Згідно з розділом 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачем та дотримання його умов. П. 2 розділу 3 вказаних Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Як встановлено п. 1.2 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу та є однаковим для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору. Відповідачем протягом 2018-2021 року здійснювалось фактичне споживання природного газу та проводилась оплата за поставлений природний газ на суму 43,36 грн., а отже договір вважається укладеним. Відповідно до п. 5.2 договору споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього договору, однак, боржник в порушення зазначених умов договору вартість отриманих послуг сплачував не в повному обсязі та станом на 01 липня 2021 року має заборгованість в розмірі 14 735,26 грн. З урахуванням зазначеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму боргу, а також судові витрати.

Представником відповідача суду було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає. Представник у відзиві зазначив, що належними доказами приєднання до умов типового договору є факт оплати. З наданого позивачем розрахунку вбачається відсутність сплати за поставлений газ, а отже відповідач не приєднався до умов договору, а тому в зв`язку з відсутністю договірних відносин не може сплачувати будь-які рахунки. Крім зазначеного, не зрозуміло, чи має право ТОВ «Запоріжгаз збут» на отримання грошових коштів за поставку газу, оскільки жодного договору суду надано не було, а тому не доведено, що саме позивач, а не АТ «Запоріжгаз» є отримувачем грошових коштів за поставку газу. Також відповідач вважає безпідставними вимоги щодо поставки газу по газопроводу, який було побудовано за його власні кошти, без проектної документації. Є незрозумілим, чи має позивач поставляти газ, чи є у нього відповідні документи. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Зазначила, що саме позивач постачав ОСОБА_1 природний газ, останній його споживав, що підтверджує факт його приєднання до Типового договору. Крім зазначеного, УПтСЗН були перераховані відповідні суми субсидії на погашення боргу відповідача за спожитий газ. ОСОБА_1 , в свою чергу, грошові кошти за спожиту енергію не сплачував, в зв`язку з чим виник борг в зазначеній в позові сумі. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначив, що газ він споживав, але будь-які договори з позивачем не укладав, договірні відносини між ним та ТОВ «Запоріжгаз збут» відсутні.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено факту надання ним відповідачу відповідних послуг, а також факту споживання ОСОБА_1 природного газу, поставленого ТОВ «Запоріжгаз збут». Оскільки відповідач не сплачував за поставлений природний газ, договір між сторонами є не укладеним. Позивач повинен був довести суду, що саме він постачає ОСОБА_1 природний газ.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

11 травня 2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було видано судовий наказ за заявою ТОВ «Запоріжгаз збут» про стягнення з ОСОБА_1 за поставлений природний газ за період з 01 липня 2018 року по 12 січня 2021 року в сумі 14 735,26 грн., який ухвалою від 01 липня 2021 року скасовано.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, що передбачені договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

У відповідності зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до п. 32 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» регулятор це національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

До компетенції регулятора на ринку природного газу належить, зокрема затвердження правил постачання природного газу.

27 листопада 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетичних та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року.

На виконання вимог ст.ст. 12, 40 Закону України про ринок природного газу» регулятор затвердив типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» (набрала чинності 01 грудня 2015 року), дія Правил постачання природного газу поширюється на постачальників, споживачів природного газу фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та операторів ГРМ/ГТС.

Вказаними постановами передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Від вказаних висновків Верховний Суд не відступив.

Довідкою ТОВ «Запоріжгаз збут» останнє підтвердило приєднання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам з відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1 шляхом здійснення оплати за спожитий природний газ загальною сумою 43,56 грн., після набрання чинності Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року.

У відповідності з п. 1.3 договору вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору.

Згідно з пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, на підставі якого шляхом фактичного споживання ОСОБА_1 природного газу між сторонами укладений договір на постачання природного газу, ТОВ «Закпоріжгаз збут» зобов`язувалося постачати відповідачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати позивачу вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 під час судового розгляду не спростовував того, що до будинку за місцем його проживання здійснювалось постачання природного газу. Факту перерахування субсидії відповідач пояснити не зміг, доказів зворотного суду не надав.

Отримуючи відповідні послуги, у разі незгоди приєднуватися до умов договору постачання природного газу ОСОБА_1 мав би подати до постачальника письмову заяву про припинення постачання природного газу на його об`єкт. Фактів такого звернення відповідачем надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , споживаючи поставлений до його будинку природний газ, а також частково оплачуючи послуги за постачання газу шляхом звернення до УПтСЗН із заявою про нарахування субсидії, приєднався до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, запропонованого ТОВ «Запоріжгаз збут».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку богу ОСОБА_1 споживав природний газ, який йому постачав ТОВ «Запоржгаз збут», з вересня 2018 року по січень 2021 року.

В грудні 2018 року за споживання відповідачем природного газу було сплачено суму в розмірі 188,11 грн. шляхом перерахування субсидії.

Станом на січень 2021 року загальна сума боргу ОСОБА_1 за спожитий природний газ становить 14 735,26 грн.

У відповідності з актом про припинення (обмеження) розподілу природного газу від 12 січня 2021 року, складеним представниками АТ «Запоріжгаз», в будинках за адресою: АДРЕСА_2 , 66, 68, 68-А проведено припинення (обмеження) природного газу в зв`язку з наявністю витоку газу.

За таких обставин, оскільки позивач здійснював постачання природного газу відповідачу, останній ним користувався, але не проводив у повному обсязі оплату за надані послуги, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», , вул. Волгоградська, 26-А, м. Запоріжжя, 69035, суму боргу за поставлений природний газ в сумі 14 735 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять п`ять) грн. 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», , вул. Волгоградська, 26-А, м. Запоріжжя, 69035, суму сплачених судових витрат в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя О. М. Вірченко