Справа № 591/1575/20
Провадження № 2/591/151/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» про визнання користувачем родинного поховання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою до КП «Спеціалізований комбінат» та обґрунтовує позов тим, що згідно свідоцтва про народження її мати є ОСОБА_2 . Вона має поважний вік та поганий стан здоров`я, пересувається тільки по кімнаті та за станом здоров`я потребує догляду та піклування, тому вона проживає разом з нею та здійснює догляд за нею.

Бабуся ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була похована нею та її матір`ю на Засумському кладовищі в м. Суми

Вона була похована в місці родинного поховання біля похованої її рідної тітки ОСОБА_4 , померлої ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть якої було втрачено.

ОСОБА_4 , яка фактично є її прабабусею, була похована саме бабусею ОСОБА_3 , тобто своєю племінницею та її матір`ю ОСОБА_2 , яку вона вважала своєю онукою, на Засумському кладовищі м. Суми в місці, відведеному для цього в установленому порядку. Вона була першою похованою в місці їхнього родинного поховання. Видача свідоцтв про поховання в той час не була передбачена законом. На пам`ятнику, встановленому померлій ОСОБА_4 є надпис про те, що її пам`ять увіковічена її племінницею, якою була ОСОБА_3 та онукою, якою є її мати, які і здійснили її поховання.

У померлої ОСОБА_4 своєї сім`ї не було, на день її смерті з родичів були тільки племінниця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і була похована поряд, та її мати ОСОБА_2 .

Після смерті її бабусі ОСОБА_3 та прабабусі ОСОБА_4 , постійно утримує їх могилки в належному стані, зберігає їх місце поховання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_5 , вона поховала його на Засумському кладовищі в місці родинного поховання біля його прабабусі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що 21 лютого 2020 року на її ім`я було видано свідоцтво про його поховання, як користувачу одинарного місця поховання.

Таким чином, здійснила перше поховання її прабабусі ОСОБА_4 на відведеному для цього місці поховання саме ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_3 її поховала її мати та вона, а тому вона є користувачем місця поховання своїх родичів, але оригінал свідоцтва про смерть першої похованої ОСОБА_4 був давно втрачений, а повторне свідоцтво про її смерть у неї відсутнє.

В зв`язку з цим вона звернувся до відповідача для отримання свідоцтва про поховання першої похованої її прабабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою вирішення питання майбутнього підпоховання у родинну могилу членів родини, при цьому надала відповідачу копії необхідних документів. Оригінал свідоцтва про смерть другої похованої в місці родинного поховання ОСОБА_3 є, тому їй відповідачем було видано свідоцтво про її поховання, а оригінал свідоцтва про смерть першої похованої в місці родинного поховання ОСОБА_4 був втрачений, повторне свідоцтво про її смерть в органах РАЦС їй не видають, оскільки вона не може довести, що померла є її прабабусею.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати її користувачем місця родинного поховання її прабабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та похована на Засумському кладовищі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

15 травня 2020 року позивачка надала документи на виконання ухвали суду від 17 березня 2020 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2020 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27 липня 2020 року 14 год. 00 хв.

02 червня 2020 року від представника відповідача КП «Спеціалізований комбінат» надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову ОСОБА_1 , вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач у позовній заяві стверджує, що її прабабуся ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та була похована її бабусею ОСОБА_3 на Засумському кладовищі м. Суми. Оригіналу свідоцтва про смерть прабабусі ОСОБА_4 у неї немає. Оскільки позивач не проводив поховання померлої прабабусі ОСОБА_4 та не має оригіналу свідоцтва про її смерть, у розумінні статті 2 Закону не може бути визнаним користувачем цього місця поховання. Просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з необґрунтованістю (а.с.44-45).

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_6 звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено для розгляду по суті на 12 жовтня 2020 року о 13 год. 00 хв.

12 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 лютого 2021 року у зв`язку з неявкою позивачки.

04 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 01 червня 2021 року в зв`язку з зайнятістю головуючого у розгляді кримінальної справи.

01 червня 2021 року допитано свідка ОСОБА_7 , протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 15 вересня 2021 року у зв`язку з викликом свідків.

15 вересня 2021 року допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 03 листопада 2021 року в зв`язку з витребуванням доказів.

03 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 грудня 2021 року в зв`язку з не виконанням запиту суду, направленням повторного запиту.

16 грудня 2021 року в зв`язку з неявкою позивача та повторним витребуванням документів за запитом суду, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 08 лютого 2022 року.

В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження батьками заявниці ОСОБА_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_2 (а.с.12).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_11 вбачається, що її батьками вказані: батько - ОСОБА_12 , матір`ю - ОСОБА_3 (а.с.12).

Зміна прізвища бабусі заявниці з ОСОБА_13 на ОСОБА_14 підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.13).

З посвідки про народження ОСОБА_3 вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком вказано - ОСОБА_15 , а матір`ю - ОСОБА_16 (а.с.14).

Бабуся позивачки - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Комунальним підприємством «Спеціалізований комбінат» на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про поховання ОСОБА_17 ; свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 11 липня 1989 року, похована 10 липня 1989 року на Засумському кладовищі по вул. Степана Бандери, про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблено відповідний запис 10 липня 1989 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син позивачки - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Комунальним підприємством «Спеціалізований комбінат» на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про поховання ОСОБА_5 ; свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 20 лютого 2020 року, похована 19 лютого 2020 року на Засумському кладовищі по вул. Степана Бандери, про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблено відповідний запис 29 лютого 2020 року (а.с.8).

Судом встановлено, що заявниця не має оригіналу свідоцтва про смерть своєї прабабусі ОСОБА_4 .

На запит суду Державний архів Сумської області 31 березня 2020 року надав архівну довідку про те, що у метричній книзі Богословської церкви с. Велика Чернеччина Сумського повіту Харківської губернії за 1982 рік під № 77 є запис про народження ОСОБА_18 . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата хрещення 17 грудня 1892 року. Батьки: батько: ОСОБА_19 , мати - ОСОБА_20 (а.с.78).

Також на запит суду Державний архів Сумської області 31 березня 2020 року надав архівну довідку про те, що у метричній книзі Богословської церкви с. Велика Чернеччина Сумського повіту Харківської губернії за 1889 рік під № 34 є запис про народження ОСОБА_15 . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , дата хрещення - 13 липня 1889 року. Батьки: батько - ОСОБА_21 , мати - ОСОБА_20 (а.с.78).

На запит суду Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано копію актового запису про смерть №169 від 19 березня 1960 року, що складений на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.117).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі - Закон) усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті.

За ст. 23 Закону для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог.

Рішенням виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у місцях поховання можуть бути відведені сектори для почесних поховань, поховання померлих (загиблих) військовослужбовців (сектори військових поховань), а також сектори для поховання померлих за національною чи релігійною ознакою.

Для почесних поховань органи місцевого самоврядування можуть відводити земельні ділянки поза територією місць поховання, на яких створюються меморіальні бульвари, сквери, парки і кургани ОСОБА_22 .

Поділ кладовищ на розряди за майновим станом не допускається.

Порядок функціонування місць поховань визначається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Існуючі місця поховання не підлягають знесенню і можуть бути перенесені тільки за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування у випадку постійного підтоплення, зсуву, землетрусу або іншого стихійного лиха.

Орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про часткове або повне припинення поховання померлих (закриття) кладовища в разі, якщо на території кладовища немає вільних місць для облаштування нових могил (колумбарних ніш), а поховання померлих можливе лише на місцях родинного поховання або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувачів місць поховання відповідно до статті 25 цього Закону.

За ст. 11 Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком) іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

За ст. 2 Закону користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Згідно ч. 3, 4 ст. 25 Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона жила разом з бабусею ОСОБА_4 і з матір`ю. У ОСОБА_4 не було родичів, коли вона померла то вона та її мати поховали її, і доглядали вони її також. Потім мама померла, і її також поховали. Вони доглядають за могилками. Де свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , вона не знає. Документу, що було виділено ділянку не давали. Вони зробили ограду, ніхто претензій не пред`являв. Чи зареєстрована огорожа їй не відомо. Коли померла ОСОБА_4 вона ходила в 10 клас, мати ховала її.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що мати позивачки жила у неї на квартирі у її матері, тимчасово коли будували свій будинок. У 1958 році, коли вони ходили в школу, у них жила сім`я: тітка ОСОБА_23 , у якої була мати, вони її називали баба ОСОБА_24 . У тітки ОСОБА_25 була дочка - ОСОБА_26 , вона з нею товаришувала. Навесні 1960 року баба Настя померла. Поховали її з їхнього двору, ховали на ОСОБА_27 кладовищі навесні. Поховання проводила дочка баби ОСОБА_28 . Маргарити тоді ще не було. Жили за адресою: АДРЕСА_1 . Зараз вулицю переменували на АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона знайома з дитинства з позивачкою, вони є сусідами по кладовищу. Її тітка ОСОБА_29 добре знала бабушку ОСОБА_30 . Вони доглядали за могилками на Засумському кладовищі - мама ОСОБА_31 - тітка ОСОБА_32 та ОСОБА_31 . Родинних відносин тих осіб, які поховані на кладовищі вона не знає.

Під час судового розгляду позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що позивач є користувачем місця родинного поховання після смерті прабабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 11 ЦК УРСР, який діяв на той час, виникнення цивільної дієздатності (здатності набувати цивільні права та обов`язки) пов`язана з настанням повноліття, тобто, досягненням 18-річного віку, якого позивачка не набула - на час смерті її прабабусі позивачка ще не народилася, а тому вона не могла здійснювати поховання ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що свідоцтва про поховання ОСОБА_4 передбачене статтею 25 цього Закону, позивачка не отримувала.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її користувачем родинного поховання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 315-316, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» про визнання користувачем родинного поховання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце поживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат», місцезнаходження: м. Суми, вул. Лебединська, 5, .

Повне рішення суду складено 21 лютого 2022 року.

Суддя А.П.Сидоренко