Справа № 159/7205/21
Провадження № 2/159/348/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Бакай Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Люблинецького ліцею Волинської обласної ради, Волинської обласної ради про визнання незаконним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом Люблинецького ліцею Волинської обласної ради (далі Відповідач-1, Ліцей), Волинської обласної ради (далі Відповідач-2) про визнання незаконним і скасування наказу від 08.11.2021 про відсторонення від виконання посадових обов`язків; зобов`язання Відповідача -1 допустити ОСОБА_1 до роботи шляхом поновлення на посаді вчителя трудового навчання Люблинецького ліцею Волинської обласної ради з дня відсторонення; стягнення з відповідачів на користь позивача середньомісячного заробітку за час перебування у неоплачуваній відпустці та вимушеного прогулу з 08.11.2021 по дату набрання рішенням законної сили.

1. Стислий виклад позицій сторін у справі

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскарженим наказом ОСОБА_1 відсторонено від роботи Люблинецького ліцею Волинської обласної ради без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення проти COVID-19 до усунення причин відсторонення.

Позивачка вважає такий наказ незаконним і просить його скасувати, оскільки відсторонення відбулось без дотримання чинного законодавства України. Щеплення проти COVID-19 не включене у перелік обов`язкових щеплень проти інфекцій відповідно до статей 7, 27, 42 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Оскарженим наказом порушене не лише право на працю позивача, а й право на таємницю щодо стану здоров`я, адже вимога про надання інформації щодо щеплення є незаконною.

Керуючись наведеним, вважає, що він відсторонений від роботи без дотримання порядку, передбаченого законодавством, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

1.2. У відзиві на позовну заяву Відповідач-1 проти задоволення позову заперечив. Вказав на відповідність оскаржуваного наказу вимогам статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», якою визначено обов`язок усіх громадян піклуватися про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; наказу Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковому профілактичному щепленню» від 04.10.2021 №2153, якими встановлений обов`язок керівника, зокрема закладу освіти, відсторонити від роботи працівників, які 08.11.2021 не надали документи на підтвердження проходження вакцинації від COVID-19 чи про наявність протипоказань.

Адміністрація Ліцею на нарадах 28.10.2021, 05.11.2021 доводила до відома працівників трудового колективу зміст наказу № 2153. Позивачу 08.11.2021 вручена вимога про необхідність повідомити адміністрацію Ліцею про наявність документів щодо щеплення проти COVID-19. Позивач не підтвердив запитуваної обставини, що ї стало причиною для його відсторонення (наказ № 124-к від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 »). Також відповідач-1 зазначив, що із 08.11.2021 позивач відсторонений від роботи, однак у відпустці, зокрема неоплачуваній відповідач після вказаної дати не перебував.

1.3. Відповідач-2 відзиву на позов не подав.

2. Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 06.12.2021.

Провадження у справі відкрито 10.12.2021. На підставі пункту 2 частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення учасників, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників, є дата складання повного судового рішення.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

24.01.2022 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження із посиланням на статтю 276 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що вказана норма урегульовує право позивача на звернення із клопотанням про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України дана категорія спорів (справи, що виникають з трудових відносин) підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Частини друга - шоста статті 277 ЦПК України (щодо перегляду процедури судового розгляду) не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження

Отже, питання щодо порядку судового розгляду вирішене під час відкриття провадження у справі і в даному випадку не підлягає перегляду. Керуючись наведеним, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

4.1. Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 15.10.2008 працює на посаді вчителя трудового навчання у Люблинецькому ліцеї Волинської обласної ради. Вказану обставину встановлено на підставі копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (арк. спр. 13-14).

4.2. За підписом заступника директора з навчальної роботи позивачу вручено повідомлення № 593/1.29/2-21 від 08.11.2021, яким до відома позивача доведено про наказ МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням»; повідомлено про найближчий пункт вакцинації у населеному пункті; із проханням повідомити про наявність документа на підтвердження отримання щеплення проти COVID-19 до 17:00 год. 08.11.2021; попереджено про відсторонення від роботи у випадку відмови або ухилення від вакцинації (арк. спр. 15).

4.3. Наказом т.в.о. директора Люблинецького ліцею Волинської обласної ради Олени Ковальчук №124-к від 08.11.2021 ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати до моменту усунення причини відсторонення (арк. спр. 40).

5. Застосовані норми права; висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

5.1. У Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Водночас право на працю може піддаватись обмеженням.

Згідно зі статтею 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;в інших випадках, передбачених законодавством.

У законодавстві відсутнє чітке визначення поняття відсторонення від роботи. За своїм змістом це призупинення трудових відносин, яке не пов`язане із дисциплінарним проступком особи, а полягає у тимчасовому увільненні працівника від виконання трудових обов`язків з метою відвернення та/або попередження негативних наслідків.

Зокрема, з метою запобігання виникненню і поширенню інфекційних захворювань, небезпечних для населення, законодавство України про охорону здоров`я передбачає відсторонення від роботи у разі необґрунтованої відмови або ухилення працівника від обов`язкового щеплення.

Так, у статті 30 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII закріплена можливість запровадження щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань проведення обов`язкових медичних оглядів, профілактичних щеплень, карантинних заходив порядку, встановленому законами України.

Спеціальними законами у цій сфері є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ (далі - Закон №1645-ІІІ).

Частинами першою та другою статті 12 цього Закону визначено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до: зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Таким чином, Закон №1645-ІІІ урегульовує кілька важливих у цій справі питань:

1. До обов`язкових профілактичних щеплень віднесені ті, які включені до календаря щеплень, а також ті, що запроваджені проти поширення інфекційних хвороб.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2020 №521 до Переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133, включений «COVID-19».

2. Перелік працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, тобто Міністерством охорони здоров`я (МОЗ).

Згідно із Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням`обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

3. Працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт: у разі ухилення чи відмови від обов`язкового щеплення; у порядку, встановленому законом.

На час винесення оскаржуваного наказу, як і на даний час, порядок відсторонення від роботи працівників через ухилення чи відмову від проходження обов`язкового профілактичного щеплення Законом не врегульований.

Законодавство України з цього питання містить лише кілька окремих положень:

- порядок і терміни проведення профілактичних щеплень, в тому числі обов`язкових, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я(частина третя статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-ХІІ);

- профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків(частина шоста, сьома статті 12 Закону №1645-ІІІ);

- для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, інший визначений медичний працівник, в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг осіб, які підлягають щепленню у день, визначений для проведення щеплень. У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року N 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по закладу охорони здоров`я. Факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою N 063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником(пункти 7, 15,17 Положенням про організацію і проведення профілактичного щеплення, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 №595(у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року N 551));

- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили(пункт 46-1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2").

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що за відсутності законодавчо визначеного алгоритму дій, відсторонення працівника від роботи через ухилення чи відмову від обов`язкового профілактичного щеплення допускається за умов:

- виникнення у працівника обов`язку пройти таке щеплення, про що він має бути проінформований,

- надання працівникові розумного строку для проходження медичного огляду та отримання щеплення чи документу про протипоказання,

- документування факту відмови чи ухилення від щеплення. При цьому, відмова від обов`язкового профілактичного щеплення згідно з частиною сьомою статті 12 Закону №1645-ІІІповинна бути засвідчена лікарем,

- видання керівником підприємства, установи, організації наказу про відсторонення працівника від роботи із зазначенням конкретної правової і фактичної підстави (ухилення чи відмова) та строку відсторонення.

Судом встановлено, що позивач є працівником закладу освіти.

Обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08.11.2021.

Отже, лише з цієї дати у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в межах одного дня - 08.11.2021 повідомив позивача про обов`язковість вакцинації та відсторонив позивача від роботи.

На переконання суду встановлені обставини свідчать про не забезпечення закладом освіти позивачу реальної можливості вакцинуватись, не переконавшись у відсутності у позивача протипоказань для щеплення та не отримавши належних доказів відмови чи ухилення працівника від профілактичного щеплення.

Крім того, оскаржуваний наказ не містить вказівки на конкретну підставу відсторонення від роботи.

За наведених обставин відсторонення позивача від роботи є незаконним. Позов належить задовольнити, наказ керівника закладу освіти від 08.11.2021 № 124-тр про відсторонення ОСОБА_1 , як вчителя трудового навчання, від роботи - скасувати.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою ефективного захисту прав позивача суд ухвалює рішення про допуск позивача до роботи.

5.2. Відповідно до статті 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Вирішуючи по суті позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із меж заявлених позовних вимог та встановлених обставин щодо початку періоду відсторонення: із 08.11.2021 (як зазначено в оскарженому наказі).

Останнім днем строку для такого нарахування і стягнення суд визначає день ухвалення цього рішення.

Розмір середнього заробітку позивача на посаді вчителя трудового навчання обрахований на підставі довідки про доходи № 676/1.29/2-21 від 25.11.2021, довідки від 28.01.2022, згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, становить: 15 170 грн 04 коп. + 8 850 грн 73 коп. (заробітна плата за два місці перед відстороненням) / 51 (кількість робочих днів фактично відпрацьованих протягом двох місяців перед відстороненням) = 470 грн 99 коп. (середньоденна заробітна плата) х 70 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 32 969 грн 30 коп.

Аналіз пункту 3 Порядку № 100 у взаємному зв`язку із вимогами податкового законодавства (пункту 164.6 статті 164 Податкового кодексу України) дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів (правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/407/19).

Керуючись частиною другою статті 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення усієї суми середнього заробітку до негайного виконання.

6. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з даним позовом до суду позивач сплатила 1 816 грн судового збору за позовну вимогу немайнового і майнового характеру, який підлягає стягненню на його користь з відповідача-1.

Керуючись статтями 46, 235 КЗпП України, статтями 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ, статтями 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-ХІІ, статтями 78-81, 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 430 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Люблинецького ліцею Волинської обласної ради, Волинської обласної ради про визнання незаконним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити.

Скасувати наказ Люблинецького ліцею Волинської обласної ради № 124-к від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Допустити ОСОБА_1 до роботи на займаній посаді вчителя трудового навчання у Люблинецькому ліцеї Волинської обласної ради.

Стягнути з Люблинецького ліцею Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення з 08.11.2021 по 16.02.2022 в розмірі 32 969 грн 30 коп. (тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 30 коп.), з яких відрахувати податки і інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Люблинецького ліцею Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 816 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн.).

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення усієї суми середнього заробітку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 25.01.2000; АДРЕСА_1 ;

відповідач Люблинецький ліцей Волинської обласної ради, ; Волинська область, Ковельський район, селище міського типу Люблинець, вулиця Незалежності, 94;

відповідач Волинська обласна рада, , Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9.

Повний текст рішення складено 16.02.2022

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА