Справа № 222/1561/21
Провадження № 2/222/65/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Гранкіної О.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Нікольська селищна рада Донецької області,

третя особа Приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Будика Н.М.,

представники учасників справи:

представник відповідача - Мітько В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікольської селищної ради Донецької області, третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Будика Наталя Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії. При зверненні 08.09.2021 року до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Будика Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини йому було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для її подачі. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки був вимушений встановлювати факт смерті його дружини ОСОБА_2 в судовому порядку, так як він відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, та лише 30.08.2021 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області було встановлено факт смерті його дружини та 31.08.2021 року видано свідоцтво про смерть. Крім того, з 12.03.2020 року на усій території України Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 введено карантин, яким, зокрема, було введено додаткові тимчасові обмеження на перетин лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях, а тому він не змоги зареєструвати смерть дружини у встановленому законом порядку. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подачі до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 13.12.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачу та третій особі разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 14.01.2022 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Нікольської селищної ради Донецької області - Мітько В. та третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області СМУ МЮ Міністерства юстиції (м. Харків) Будика Н.М. у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте, представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву представника відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 02.10.1976 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 02.10.1976 року та після укладення шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », про що зроблено запис за № 436.

Відповідно до довідки № від 21.02.2018 року ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа та його фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 31.08.2021 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 65 років в м. Хрустальний Луганської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9.

Відповідно до відомостей з реєстру судових рішень Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області 30.08.2021 року винесено рішення по цивільній справі № 264/6003/21 (провадження № 2-о/264/177/2021) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний районний у м. Маріуполі відділ ДРАУЦС СМУ МЮ (м. Харків) про встановлення факту смерті ОСОБА_2 . Дане рішення набрало законної сили 29.09.2021 року.

Згідно листа приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області СМУ МЮ Міністерства юстиції (м. Харків) Будика Н.М. № 322/01-16 від 08.09.2021 року ОСОБА_1 роз`яснено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем фактично (за сумісним проживанням) неможливо.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Питання щодо місця відкриття спадщини, яка знаходиться на непідконтрольній Україні території, регламентується ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якими встановлено, що у разі, коли останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

У постанові по справі № 352/382/18 від 30 квітня 2020 року Верховний Суд підкреслив, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці,які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України.

Так, відповідно приписів ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово.

Статтями 1261-1266 ЦК України визначено п`ять черг спадкування за законом, та спадкування за правом представлення, зокрема ст. 1261 цього Кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України).

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України).

Частиною третьою ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року встановлено, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року справа № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем першої черги за законом та своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що спадкодавець померла на тимчасово непідконтрольній території України, а саме в м. Хрустальний Луганської області, а тому позивач вимушений був встановлювати факт її смерті в судовому порядку, а також тривалий час він не мав змоги виїхати з тимчасово непідконтрольної території України для встановлення факту смерті та звернення до нотаріальної контори через закриття контрольних пунктів перетину лінії розмежування та запровадження з 12.03.2020 року на усій території України карантину у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, а тому звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні труднощі.

Таким чином, враховуючи, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з причин, які судом визнані поважними, а також за відсутності заперечень з боку відповідача щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає, що з метою захисту майнових прав позивача, йому необхідно надати три місяці додаткового строку, достатнього для подання ним до нотконтори заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його дружини ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355, пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261-1266, 1268-1270, 1272 ЦК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Нікольської селищної ради Донецької області, третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Будика Наталя Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини -задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_3 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) додатковий строк у 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 17.02.2022 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець