ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30488/21

Провадження № 22-ц/4820/566/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 22 грудня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , посилалася на те, що вона є власником ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , її донька, є співвласником ј частини цієї ж квартири.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської Ради № 290 від 10 квітня 2003 року заявницю призначено опікуном неповнолітнього онука ОСОБА_2 . На час встановлення над ОСОБА_2 опіки останній був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

З моменту досягнення повноліття ОСОБА_2 створює заявниці неможливі умови для проживання, оскільки ніде не працює, не сплачує комунальні платежі, живе за рахунок пенсії останньої та провокує конфліктні ситуації.

З січня 2015 року ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП України.

За період з 30.10.2021 року по 08.11.2021 року від ОСОБА_3 до поліції надійшло 7 повідомлень з приводу неадекватної поведінки відповідача. З 13 листопада 2021 року по 27 листопада 2021 року за її ж заявою як представниці ОСОБА_1 за адресою її проживання було здійснено 6 викликів поліції.

06.12.2021 року щодо ОСОБА_2 складено протокол ВАБ 502835 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, матеріали якого направлені до Хмельницького міськрайонного суду.

ОСОБА_2 створює їй неможливі умови проживання, здійснює щодо неї психологічне насильство - ходить по квартирі без нижньої білизни, не пускає її в туалет, зачиняє двері, здійснює крадіжки її майна, вимагає гроші, кричить та погрожує фізичною розправою, кидається з ножем.

З цих підстав просила видати обмежувальний припис ОСОБА_2 строком на шість місяців у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього обов`язку - заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися до місця її постійного проживання за 100 метрів до квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року заяву задоволено.

Видано обмежувальний припис ОСОБА_2 строком на шість місяців із забороною: перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 ; наближатись до місця постійного проживання ОСОБА_1 за 100 метрів до квартири АДРЕСА_1 .

Допущено негайне виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване і відмовити в задоволенні заяви. На його думку, судом першої інстанції не повно встановлено обставини справи, проігноровано, що ініціатором конфліктної ситуації є його рідна тітка ОСОБА_3 , яка налаштовує ОСОБА_1 проти нього. ОСОБА_3 намагається будь-якими засобами позбавити апелянта житла (виселити) шляхом створення штучних конфліктів. В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа № 686/27558/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення.

Заявницею не надано жодних доказів, що ОСОБА_2 вчиняв дії, що можуть бути розцінені як домашнє насильство.

Не враховано, що справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України ще не розглянута судом і не встановлено його вину у цьому правопорушенні.

Також його не повідомлено про час та дату розгляду справи, відтак він не міг реалізувати свої процесуальні права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, а рішення суду залишити в силі. Зазначає, що ОСОБА_2 створює неможливі умови для проживання у квартирі, живе за рахунок її пенсії та постійно провокує конфліктні ситуації. Твердження в апеляційній скарзі, що ініціатором конфліктів є ОСОБА_3 , є безпідставними. Доводи апеляційної скарги спростовуються викликами поліції, поясненнями ОСОБА_3 та письмовими доказами. 26.12.2021 року після набрання законної сили оскаржуваного рішення ОСОБА_2 проник в квартиру, зірвавши замок та викрав з холодильника продукти. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2022 року у справі № 686/855/22 притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. З часу постійного проживання ОСОБА_2 поводив себе агресивно щодо матері, висловлював їй погрози фізичної та психологічної розправи, оскільки остання заважає проводити у квартирі гулянки. Апелянт конфліктує з її матір`ю - кричить, лається, неадекватно поводить себе, у зв`язку з чим ОСОБА_3 змушена приїжджати в квартиру для врегулювання ситуації та виклику поліції.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник заявниці та ОСОБА_3 просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не з`ясував та не виклав обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з цим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вчиняє насильство щодо заявниці, тому її вимоги щодо видачі обмежувального припису є обґрунтованими.

Проте такий висновок не підтверджується тими доказами, які були досліджені судом, і є необґрунтованим.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , її донька, є власницею ј частини цієї ж квартири.

ОСОБА_2 є онуком заявниці, зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 з часу призначення ОСОБА_1 його опікуном.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з пунктами 3, 4, 7, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України № 2229-19 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-19) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-19 до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ч.1 ст. 350-6 ЦПК).

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону).

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї заявниця посилалася на довідки та повідомлення поліції.

Так, згідно повідомлення Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Хмельницькій області № 1616/121/25-2021 від 10.11.2021 року через спецлінію «102» Хмельницької області в період часу з 30.10.2021 року по 08.11.2021 року згідно даних ІПНП «Інформаційний портал Національної поліції України «Цунамі» від ОСОБА_3 надійшло 7 повідомлень про вчинення ОСОБА_2 психологічного та економічного насильства щодо бабусі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та її дітей.

Згідно повідомлення цього ж Управління ГУНП в Хмельницькій області № 1759/121/25-2021 від 16.12.2021 року в період часу з 09.11.2021 року до 09.12.2021 року з номера телефону НОМЕР_1 згідно даних ІПНП «Інформаційний портал Національної поліції України «Цунамі» від ОСОБА_3 надійшло 6 повідомлень про вчинення ОСОБА_2 насильства щодо бабусі ОСОБА_1 .

Разом з тим, матеріали справи не містять даних, які рішення було прийнято органом Нацполіції за цими зверненнями та які заходи вжито щодо ОСОБА_2 .

Згідно з повідомленням Хмельницького районного управління поліції № Т-2339/121/119-2021 від 15.12.2021 року щодо ОСОБА_2 працівниками ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області складено протокол ВАБ 502835 від 06.12.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП; матеріали направлено 07.12.2021 року на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду.

Проте в матеріалах справи відсутній вказаний протокол ВАБ 502835 від 06.12.2021 року, відтак неможливо встановити, що його складено щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КупАП у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства саме щодо заявниці.

Рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КупАП на підставі протоколу ВАБ 502835 від 06.12.2021 року ще не прийняте Хмельницьким міськрайонним судом.

З врахуванням норм ст.ст. 78, 80, 81 ЦПК України наведені письмові докази, а також показання заінтересованої особи ОСОБА_3 не є достатніми та допустимими на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст. 367 ЦПК).

Апеляційний суд не приймає до уваги постанову Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2022 року у справі № 686/855/22, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України у зв`язку з домашнім насильством щодо ОСОБА_1 , оскільки ця обставина мала місце після ухвалення оскаржуваного рішення і не могла бути предметом дослідження суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявниці та наявності підстав для видачі йому обмежувального припису є необґрунтованими та передчасними.

Відтак оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 лютого 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк