Провадження № 2/127/2633/21
15 лютого 2022 рокум. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іщук Т. П.,
за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,
представника позивача - адвоката Майтапової В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виселення осіб із займаного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, зняття осіб з реєстраційного обліку,
06.09.2005 в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між банком та ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв ОСОБА_2 , укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., зареєстрований у реєстрі за №4528. Предметом договору іпотеки стало нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заставна вартість 341887,00 грн. За умовами цього договору у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором чи кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов п.6 договору іпотеки.
Позивач також зазначає, що 16.06.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалене рішення, яке набрало законної сили, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 199,35 доларів США та судові витрати. Це рішення перебуває на виконанні та в ході якого стало відомо, що в іпотечному майні зареєстровані інші відповідачі по справі. При цьому звертає увагу, що позичальник брала на себе зобов`язання вчиняти будь-які дії щодо предмета іпотеки на підстави згоди банку, однак банк не надав згоди на реєстрацію інших відповідачів, що свідчить про ухилення її від виконання зобов`язань перед банком. Зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав як іпотекодержателя, так і гарантією виконання рішення суду по справі №2-1861/10.
Позивач звертався до відповідачів з вимогами про усунення порушень зобов`язань, однак останні залишені без реагування.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.109 ЖК УРСР, просив виселити відповідачів із займаного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі, відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачі правом на відзив не скористалися.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2021 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2021 витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. копію договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 (4) від 06.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. 06.09.2005, та в ОСОБА_1 копію цього договору.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не надали, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Додатковою угодою №1 до цього договору від 06.09.2005 позичальник зобов`язувався протягом 60 календарних днів з дати укладення договору надати кредитору копію угоди про надання часткової компенсації, укладеної з Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву. У разі ненадання процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 14,5% річних з дати укладання кредитного договору (а.с.12).
Позичальник також зобов`язувалася щомісячно до 15 числа кожного місяця частково погашати кредит та сплачувати відсотки за фактичне користування кредитом.
06.05.2005 ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. 06.09.2005, зареєстрований в реєстрі за №4525, згідно якого набула у власність квартиру АДРЕСА_5 . Продаж вчинено за 280 000,00 грн.
Цього ж дня між банком та ОСОБА_8 , в інтересах якої діяв ОСОБА_2 , укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., зареєстрований у реєстрі за №4528. Предметом договору іпотеки стало нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 , заставна вартість 341887,00 грн (а.с. 17-18).
Відповідно до умов договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору.
Відповідно до умов п. 3.1.4. договору іпотеки, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов п. 5. договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завдані порушенням зобов`язання, необхідних витрат пов`язаних з утриманням та реалізацією предмета іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у тому числі й за рішенням суду (п. 5.4. договору іпотеки).
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконувала.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 в справі №2-1861/10, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 61033,83 доларів США (а.с. 22-23).

Доказів про виконання цього рішення матеріали справи не містять.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2021 в справі №127/1361/21 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений та в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/035-43/30553 від 06.09.2005, укладеним між АППБ та ОСОБА_1 , у сумі 76013,36 доларів США, що складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 39481,72 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 36531,51 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_5 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» від 18.09.2018 та інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади м. Вінниці від 25.06.2021 № 43724, 43726, 43723 та від 29.06.2021 №44109, 44108, 44106, 44103 в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

За змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. З ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖКУ PCP громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинне бути зазначене в рішенні суду.

Отже частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК УРСР.

Отже за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Таким чином, основною обставиною, яку слід з`ясувати при розгляді цієї справи, є те, чи придбано квартиру, яка стала предметом іпотеки, за кредитні кошти, чи ні. Саме від цього залежить можливість виселення відповідачів з іпотечного житла з наданням чи без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 в справі № 6-2947цс15, яка надалі була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 в справі № 753/12729/15-ц, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Як слідує з матеріалів справи, і кредитний договір, і договір купівлі-продажу квартири, і договір іпотеки були укладені в один день. При цьому як слідує з умов кредитного договору кредитні кошти призначалися саме для придбання квартири АДРЕСА_1 , яка і є предметом іпотеки. Сума кредиту становить 55000,00 доларів США, вартість квартири 280 000,00 грн, яка була сплачена до укладення договору купівлі-продажу.

Отже, враховуючи умови договорів, в тому числі умови кредитування (для придбання нерухомості (житла), а також суму виданого кредиту в розмірі 55 000,00 доларів та вартість придбаної квартири - 280 000,00 грн з урахуванням курсу валют на дату укладення договорів, слід дійти висновку, що квартира АДРЕСА_1 в цілому була придбана за кредитні кошти. Іншого матеріали справи не містять, доказів протилежного суду не надано.

В цій квартирі проживають та зареєстровані, як вказувалося, відповідачі по справі.

Позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про усунення порушень та надано строк у 30 днів для виконання вимоги (а.с. 27-33)

Вимоги щодо звільнення квартири виконані не були.

При цьому, як слідує зі змісту ст.109 ЖК УРСР та усталеної практики як Верховного Суду України, так і Верховного Суду, вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку передбаченому законом.

Оскільки квартира в цілому придбана за кредитні кошти та на неї звернуто стягнення відповідно до рішення суду, тому, виходячи з положень ч.2 ст.109 ЖК УРСР, вимоги про виселення відповідачів без надання іншого приміщення підлягають задоволенню.

Щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку, то слід зазначити, що як і Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», в редакції, яка була чинна на момент звернення до суду, так і Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», чинний на момент ухвалення рішення, передбачають, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про виселення.

Відтак, наявність рішення суду про виселення, що набрало законної сили, є достатньою підставою для його виконання шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового врегулювання, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо твердження позивача про те, що дії ОСОБА_1 по реєстрації осіб - інших відповідачів у справі здійснені в порушення умов договору іпотеки, то суд звертає увагу, що такі порушення не є підставою для виселення цих осіб, а відповідно до п. 3.1.4. договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов п. 5. договору іпотеки.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 та виселення є гарантією виконання цього рішення, то суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Вказане рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 не є рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому не може бути підставою для виселення. Підставою виселення відповідачів є звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2021 в справі №127/1361/21.

З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову та відсутність солідарного обов`язку сплати судового збору з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 324,29 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 109 ЖК УРСР, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

В решті вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати зі сплати судового збору в розмірі по 324,29 грн з кожного.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: АТ «Райффайзен Банк Аваль», , адреса: м. Київ, вул. Лєскова, 9,

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП невідомий,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 21.02.2022.

Суддя: