єдиний унікальний номер справи 546/985/20
номер провадження 2/546/101/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., представниці позивача розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представниці відповідачки адвоката Гирі Анни Володимирівни про розподіл судових витрат по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,-

встановив:

У провадженні Решетилівського районного суду перебувала вищезазначена справа.

Ухвалою Решетилівського районного суду від 30.12.2021 позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача та його представника.

06 січня 2021 року до суду надійшло клопотання представниці відповідачки ОСОБА_3 про розподіл судових витрат в порядку ст. 142 ЦПК України з доданими до неї документами (т. 2 а.с. 28-33).

В зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці та необхідністю належного повідомлення іншу сторону про дату, час та місце розгляду даного клопотання, судове засідання було призначено на 21 лютого 2022 року.

16 лютого 2022 року до суду надійшли письмові заперечення ФОП ОСОБА_1 , у яких він зазначив, що позивач не діяв недобросовісно та подав до суду обґрунтований позов, а клопотання про розподіл судових витрат не містить жодних посилань та обґрунтувань чинення позивачем недобросовісних дій, які є підставою для відшкодування судових витрат на підставі п. 5 ст. 142 ЦПК України. Крім того, ФОП ОСОБА_1 зазначив, що ухвала про залишення позову без розгляду постановлена у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника та відсутності заяви про розгляд справи без їх участі, хоча його представником направлялися клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженнями представниці позивача. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просив відмовити у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат у повному обсязі (т. 2 а.с. 50-53).

У судовому засіданні по розгляду зазначеного питання представниця позивача адвокат Листопад О.А. підтримала подані заперечення та просила в задоволенні клопотання представниці відповідача ОСОБА_3 про розподіл судових витрат відмовити в повному обсязі.

Відповідачка та її представниця у судове засідання не з`явилися, від представниці відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву про стягнення судових витрат підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (т. 2 а.с. 58).

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому суд вважає за можливим розглянути у відсутності с про постановлення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрат.

Суд, заслухавши пояснення представниці позивача адвоката Листопад О.А., вивчивши матеріали цивільної справи № 546/985/20 в межах поданого клопотання, доходить наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Стороною відповідача надано докази, які підтверджують направлення іншим учасникам процесу клопотання про розподіл судових витрат з доданими до неї актом виконаних робіт та квитанцію (т. 2 а.с. 34, 35, 36).

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено із матеріалів справи, стороною відповідачки було долучено: ордер серії ВІ № 1027729 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Гирею А.В. та договір про надання правової допомоги від 28.12.2020, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 96, 97); акт виконаних робіт адвокатом Гирею А.В. від 03.01.2022 на суму 31125,00 грн та квитанцію № 1 від 03.01.2022 про сплату ОСОБА_2 у справі № 546/985/20 адвокату Гирі А.В. 31125,00 грн (т. 2 а.с. 32, 33).

Відповідно до пункту 1.1. Договору про надання правової допомоги предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, що пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних , невизнаних її прав та законних інтересів, супроводженню та представництву інтересів клієнта, в тому числі надання правової допомоги по справі №546/985/20.

Гонорар адвоката визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо на підставі складених додатків до цього договору а також актів виконаних робіт (наданих послуг). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір або погодинна оплата) встановлюється в залежності від виду послуг, що був наданий (пункт 4.2. договору).

Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 03 січня 2022 року адвокатом Гирею А.В. було виконано наступні послуги:

1. Ознайомлення з матеріалами позовної заяви у справі № 546/985/20, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових доказі, збір документів для справи; витрачено часу 1,5 год.; сума витрат 1500,00 грн.

2. Складання відзиву на позовну заяву на п`яти арк., направлення відзиву позивачу цінним листом з описом, подання відзиву до суду; витрачено часу 3,5 год.; сума витрат 4375,00 грн.

3. Складання та подання до суду клопотання про виклик свідків; витрачено часу 0,5 год.; сума витрат 600,00 грн.

4. Складання та подання до суду клопотання про витребування доказів; витрачено часу 0,5 год; сума витрат 600,00 грн.

5. Подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи в суді 01.04.2021; сума витрат 500,00 грн.

6. Складання та подання до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи; витрачено часу 0,5 год.; сума витрат 600,00 грн.

7. Складання та подання до суду клопотання про витребування доказів; витрачено часу 0,5 год.; сума витрат 600,00 грн.

8. Подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з матеріалами справи 19.05.2021; сума витрат 500,00 грн.

9. Складання та подання до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи для проведення експертизи, витребування доказів; витрачено часу 0,5 год; сума витрат 600,00 грн.

10. Складання та подання до ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» заяви про проведення експертного психофізіологічного дослідження із використанням комп`ютерного поліграфа, надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, формування переліку питань на проведення експертизи, тримання висновку експерта проведеного за результатами психофізіологічного дослідження із використанням комп`ютерного поліграфа, направлення копії висновку експерта цінним з описом листом відповідачці, подання оригіналу висновку експерта разом з клопотанням про долучення до матеріалів справи; витрачено часу 5 год.; сума витрат 6250,00 грн.

11. Участь у судовому засіданні по справі № 546/985/20 05.03.2021, 05.04.2021, 19.05.2021, 19.10.2021 та 30.12.2021; всього п`ять судових засідань; сума витрат 12500,00 грн.

12. Прибуття з м. Полтави до суду з метою участі в судовому засіданні 25.11.2021; одне судове засідання; сума витрат 2500,00 грн.

Всього робота виконана на суму 31125,00 грн (т. 2 а.с. 32).

Також, стороною відповідача подано до суду квитанцію № 1, яка підтверджує сплату ОСОБА_2 гонорару ОСОБА_3 за надання правової допомоги у справі № 546/985/20 (т. 2 а.с. 33).

Крім цього представниця відповідачки ОСОБА_3 просила стягнути на користь відповідачки судові витрати, понесені нею у зв`язку із проведенням експертиз.

Так, відповідачкою долучено до матеріалів справи квитанцію № 0.0..1 від 12.07.2021, згідно якої нею було сплачено 50% суми вартості проведеної судової почеркознавчої експертизи у справі № 546/985/20 3603,81 грн (а.с. 185).

Крім того, відповідачкою долучено до матеріалів справи долучено висновок експерта № 8415/22120 за результатами проведеного психофізіологічного дослідження із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа за заявою ОСОБА_2 для подання до суду, складеного 31.08.2021 судовим експертом ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл проф. М.С. Бокаріуса» та квитанцію № 0.0..1 від 13.07.2021, згідно якої нею було сплачено 6383,89 грн суми вартості проведеного психофізіологічного дослідження із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа за заявою ОСОБА_2 для подання до суду (а.с.а.с. 225 а, 229-243).

Щодо висновку експерта № 8415/22120 за результатами проведеного психофізіологічного дослідження із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа, складеного 31 серпня 2021 року суд зазначає наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У вказаному висновку експерта № 8415/22120 зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а також міститься відмітка експерта про обізнаність із кримінальною відповідальністю за статтями 384, 385 КК України (т.1, звор. а.с.229).

Отже, суд приймає висновок експерта як належний та допустимий доказ по справі.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 38 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, йому необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач переслідував протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні, який ступінь його вини й чим це підтверджується.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом ФОП ОСОБА_1 , гарантованим ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, на яку посилається позивач у своїх запереченнях, з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

При цьому слід зазначити, що у справі №521/3011/18 позивачка взагалі не брала участі у судовому розгляді справи.

Водночас дана справа перебувала в провадженні суду з 01 грудня 2020 року. В підготовчому судовому засіданні 05 березня 2021 року, 05 квітня 2021 та 19 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_4 брала участь. Від позивача ОСОБА_1 05 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання про призначення експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 20 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року було поновлено провадження по даній справі та призначено судове засідання на 19 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року до суду від представниці позивача адвоката Листопад О.А. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про відкладення підготовчого судового засідання. Від представника позивача ОСОБА_4 , яка брала участь в попередніх судових засіданнях, жодних клопотань до суду не надходило.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року в задоволенні клопотання представниці позивача ОСОБА_1 адвоката Листопад О.А. про відкладення підготовчого судового засідання було відмовлено, закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання на 25 листопада 2021 року, яке за клопотанням представниці позивачки було відкладено на 30 грудня 2021 року.

В судове засідання 30 грудня 2021 року сторона позивача повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надходило, тому з огляду на положення ст. 257 ЦПК України та правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 522/22303/14-ц та від 21.09.2020 у справі № 658/1141/18, позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником судзалишив без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Це призвело до того, що позов не був розглянутий по суті заявлених вимог і спір між сторонами не був вирішений. Вказана ухвала суду від 30 грудня 2021 року стороною позивача не оскаржувалася.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Даючи оцінку зловживанням процесуальними правами, зокрема, переліченому у статті 43 ГПК України переліку дій, який відповідає зазначеному у статті 44 ЦПК України, Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 905/1728/14-908/4808/14 зазначив, що системно-логічне тлумачення цієї норми дозволяє дійти висновку про те, що зазначений перелік не є вичерпним, а прийняття рішення щодо наявності у діях учасників процесу ознак зловживання правами належить до повноважень суду та здійснюється ним з урахуванням конкретних обставин справи, оцінки дій учасників процесу та інших осіб тощо.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сторона позивача, зокрема його представники ОСОБА_4 , яка 22 листопада 2021 року надіслала до суду заяву про виключення даних представника з матеріалів справи (т.2, а.с.1), та ОСОБА_5 , не з`являлися у судове засідання саме після надходження до суду 07 вересня 2021 року висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, яким спростовувалися доводи позивача, викладені в позовній заяві.

Очевидний є також той факт, що про наслідки повторної неявки позивача в судове засідання, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України,позивач, в інтересах якого діяли представники адвокати Ворона О.А., а в подальшому - ОСОБА_5 , не міг не бути обізнаний. Крім того практика Верховного Суду з даного питання є досить чіткою та послідовною.

Водночас повторна неявка в судові засідання могла бути спрямована саме на уникнення питання щодо розподілу судових витрат по даній справі.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку дії сторони позивача можна вважати необґрунтованими, а тому саме на сторону позивача необхідно покласти судові витрати іншої сторони.

Вирішуючи питання щодо розміру понесених судових витрат сторони відповідачки на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

В своїх запереченнях позивач посилався на норми частини 5 статті 142 ЦПК України та зазначав про безпідставність покладання судових витрат відповідачки на позивача. Проте посилань про необхідність зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, їх неспівмірності з складністю справи тощо, вказані письмові заперечення не містять. В судовому засіданні 21 лютого 2022 року представниця позивача адвокат Листопад О.А. підтвердила викладену в запереченнях позицію та пояснила, що сторона позивача наполягає саме на відмові в задоволення вказаного клопотання в повному обсязі з викладених підстав. З приводу розміру, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу міркувань не висловила.

Враховуючи вищезазначене, те, що ФОП ОСОБА_1 у письмових запереченнях не просив зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що з позивача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки ОСОБА_2 , понесені нею у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги у сумі 31125,00 грн.

Враховуючи всі вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути також судові витрати, понесені нею у зв`язку з проведенням експертиз, що загалом становить 9987,70 грн (3603,81 + 6383,89).

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_2 , про розподіл судових витрат у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 31125 (тридцять одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок та витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 9987 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 15 днів з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 21 лютого 2022 року.

Суддя Ю.В. Зіненко