Справа № 643/3546/19
Провадження № 2-з/643/34/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Шестакової К.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни, Відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради, Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39630236 від 12.02.2018 року державного реєстратора Калініної Л. М., яким було здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати відділ реєстраційних послуг Зміївської міської ради скасувати запис про реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, поновивши відомості про об`єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису; витребувати з незаконного володіння ПАТ «Укрсоцбанк» та передати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 20.03.2019 відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 червня 2020 залучено в якості правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») Акціонерне Товариство «Альфа-Банк».

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року закрите підготовче провадження по справі та справа призначена до судового розгляду.

31.01.2022 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Овсяник С.А. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що належить на праві власності ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії з відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), до набрання законної сили рішенням у даній справі; заборонити ОСОБА_2 та третім особам вчиняти будь-які дії з користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг без відповідного рішення суду. В обґрунтування заяви посилався на те, що предметом позову є скасування незаконного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, вказана квартира раніше належала та перебувала в іпотеці у ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується наданими в додатках до позову документами та визнається всіма учасниками процесу. В подальшому, ПАТ «Укрсоцбанк» як юридична особа була припинена, а його правонаступником є АТ «Альфа-Банк» та, відповідно, останнього було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Станом на 20.09.2021, відповідно до відомостей державного реєстру, єдиним власником квартири АДРЕСА_3 , було АТ «Альфа-Банк». Однак, 08.10.2021 до спірної квартири, в якій мешкають позивач та члени його родини, вибивши двері увірвались невідомі особи, які повідомили, що вони є представниками юридичної особи ТОВ «МАРАНД СЕРВІС» і саме вказане товариство є тепер власником квартири. Жодного судового рішення щодо виселення ОСОБА_1 та інших осіб зі спірної квартири або судового рішення про вселення особи до квартири, представниками ТОВ «МАРАНД СЕРВІС» не було надано. Вищевказані події були зупинені лише після втручання співробітників поліції, які зупинили незаконні дії представників ТОВ «МАРАНД СЕРВІС» з незаконного виселення ОСОБА_1 та членів його родини зі спірної квартири. Станом на 11.10.2021 Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про те, що власником квартири АДРЕСА_1 є ТОВ «МАРАНД СЕРВІС» (, 61003, Харківська область, м. Харків, пл. Конституції, 1). Вказане товариство набуло право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1938, виданий 01.10.2021, на підставі якого було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60724162 від 01.10.2021 18:01:23, приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. 31.01.2022 позивачеві стало відомо, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про те, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . Зазначена особа набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3113, виданий 20.10.2021, на підставі якого було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61031583 від 20.10.2021 18:33:42 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, станом на день подання даної заяви, ОСОБА_2 , як власник квартири, має можливість в повному обсязі та без обмежень на свій розсуд володіти та розпоряджатися вказаним майном. Тобто, на думку заявника, існує загроза подальшого відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, що значно ускладнить відновлення порушеного права позивачки у випадку задоволення позовних вимог, для якої вказана квартира є єдиним житлом. Позивач не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Суд, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овсяник С.А. про забезпечення позову, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, прийшов до наступного.

Нормами ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст.80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У ч. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У п. 4 цієї Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, відповідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Вирішуючи питання щодо співмірності заявлених позовних вимог до встановлення засобів обтяження, то суд вважає, що відсутні підстави вважати, що виконання імовірного рішення у даній справі може залежати від встановлення заборони відчуження квартири, за якою збережено статус предмета іпотеки, та реєстрації таких дій, з огляду на заявлені позовні вимоги у цій справі.

Крім того, ОСОБА_2 не є стороною у справі, що розглядається судом.

Враховуючи вищенаведене, суд в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овсяника С.А. про забезпечення позову відмовляє в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Харченко А.М.