Справа № 559/2775/21
Провадження № 2/559/188/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 лютого 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Федорук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на території Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненськоїх області, за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 07 вересня 2021 року до органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області надійшла заява від громадянки ОСОБА_4 щодо отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , 1968 року народження, відносно їх спільного сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Службою у справах дітей виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради розглянуто та вивчено звернення позивачки. В ході розляду даних матеріалів встановлено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебуваючи на заробітках в Італійській Республіці у 2011 році познайомились та проживали разом, як співмешканці, без реєстрації шлюбу. В 2012 році разом повернулися на територію України, де проживали, за адресою: АДРЕСА_1 у громадянському шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про народження зроблено запис № 11 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . ОСОБА_2 після народження сина, піклувався про його матір та сина, допомагав матеріально, в повній мірі виконував свої батьківські обов`язки. З лютого 2014 року ОСОБА_2 , задля поліпшення матеріального стану родини відправився на заробітки в Італійську Республіку. В період часу з лютого 2014 року по 2017 рік батько підтримував відносини з ОСОБА_3 у телефонному режимі, вітав сина з днем народження, дарував подарунки, забезпечував матеріально. Проте, з початку 2017 року ОСОБА_2 зник із життя сина. На телефонні дзвінки не відповідав, не відвідував, коштів на утримання дитини не надавав. Всі можливі зв`язки було обірвано. Будь-яких конфліктних ситуацій цьому не передувало. ОСОБА_3 у спілкуванні з сином перешкод не створювала. Проте, батько самовільно відсторонився від виховання дитини. З 2017 року ОСОБА_2 жодного разу не бачився з сином, його життям та здоров`ям не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання з ним спілкуватися та приймати участь у його вихованні, будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини не надходило. Жодної іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Таким чином, ОСОБА_2 , повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманні сина.

Батька на сьогоднішній день, син не пам`ятає та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Також в спілкуванні із мамою ніколи про нього не запитує та не цікавився його життям.

Все вищезазначене свідчить, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи наведене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Мирогощанської сільської ради просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року у справі відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача: органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради - Котовська Т., згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою. Відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про народження зроблено запис № 11 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . Його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_2 про призначення державної соціальної допомоги дітям - інвалідам (а.с. 24, 26).

Згідно довідки №318/02-28 від 02.09.2021, виданої виконкомом Мирогощанської сільської ради, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Склад її сім`ї такий: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

ОСОБА_1 є учнем 2-Б класу Мирогощанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дубенського району Рівненської області, про що свідчить довідка №26/01-31 від 06.09.2021 (а.с. 16).

Згідно з інформації наданої закладом освіти № 192/01-20 від 06.09.2021 року, батько дитини ОСОБА_2 , 1968 року народження не приймає участі у вихованні свого сина, не цікавиться його навчанням, досягненнями, на батьківські збори не з`являється, загальношкільні заходи та урочистості не відвідує (а.с. 17).

Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини встановлено, що ОСОБА_5 створені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення малолітнього ОСОБА_6 . Між матір`ю та сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей (а.с. 12-14).

Згідно висновку органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради, затвердженого рішенням №179 від 28.10.2021, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Мирогощанської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1968 року народження, стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18, 19-21).

Як свідчить інформаційна довідка УДМС в Рівненській області ОСОБА_2 був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Вибув 08.07.2015 (а.с. 29).

Згідно повідомлення Мирогощанської сільської ради №1602 від 05.10.2021, ОСОБА_2 на території Семидубської сільської ради не зареєстрований і фактично не проживає (а.с. 23).

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї дитини, не виявляє щодо сина батьківського піклування, не спілкується з дитиною, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Зазначене є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до п.1 ч.1 ст.164 СК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 180 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради (місцезнаходження: вул. Миру, 100, с. Мирогоща Друга Дубенського району Рівненської області, ) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Тростянець Дубенського району Рівненської області, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р.В. Ралець