Ухвала

Іменем України

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 334/6/21

провадження № 61-21109ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 листопада 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Коломаренко К. А. від участі у цій справі відмовлено.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2021 року цивільну справу із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 листопада 2021 року про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Коломаренко К. А. від участі в розгляді у цій справі повернуто до Ленінського районного суду міста Запоріжжя для вирішення питання судом першої інстанції про повернення апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду у цій справі, скаржнику.

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 листопада 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2021 року у зазначеній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків.

10 лютого 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про відвід судді.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи викладене, ухвала Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 листопада 2021 року не підлягає касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження в цій частині слід відмовити.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2021 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках передбачених статтею 353 ЦПК України. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду першої інстанції.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про відвід судді до цього переліку не входить.

Згідно з частиною другою статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно із підпунктом 15.11 пункту 15 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цивільна справа підлягає поверненню до суду першої інстанції.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою в частині ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити в частині ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 листопада 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров