Провадження № 2/686/1366/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря Антосєва В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Міністерство внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, представник Міністерство внутрішніх справ України, про відшкодування моральної шкоди в сумі 87 000 000 000 грн. 00 коп., завданої йому невиконанням постанови суду у справі № 2270/14181/11 за 23 листопада 2021 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що моральна шкода, завдана йому полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду та повернення його приватної власності у вигляді паспортної книжечки, розчарування в системі органів державної влади держави Україна, які не в змозі виконати рішення суду, додаткове психологічне напруження, що викликало в нього почуття душевного болю та посилювало відчуття невизначеності. Активне невиконання рішення суду викликало у нього почуття тривоги, страху і занепокоєння за своє психологічне здоров`я та часткову втрату стресостійкості. Раптове хвилювання і душевні страждання під час спілкування з посадовими і службовими особами державної влади, які з винятковим цинізмом насміхались над ним, викликали високий рівень емоційної напруги, а відчуття образи та приниженої гідності змусило його витрачати свій дорогоцінний час з його безцінного життя задля поновлення своїх прав. Крім цього він знову змушений звертатись до суду, що вимагає від нього додаткових витрат його дорогоцінного часу з його безцінного життя та свідчить про моральне та психологічне насилля у вигляді тортур над ним шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків посадовими і службовими особами держави Україна причетними до цього, що привело до порушення його честі та гідності і посилення впевненості безладдя, безвладдя та безкарності у системі органів державної влади та підриві авторитету державної влади і втрати ним віри в можливість судового захисту моїх природніх прав з боку держави Україна та необхідності в її існуванні.

Внаслідок невиконання рішення суду порушено наступні права позивача: конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади держави Україна в частині правомірності та добросовісності; право приватної власності на паспортну книжечку, яка є його власністю, оскільки він заплатив за неї кошти і фактично неповернення йому її до дня звернення до суду з позовом є фактом крадіжки; право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення КСУ від 25.04.2012 №11-рп/2012), а невиконання судового рішення до дня звернення з позовом до суду є триваючим правопорушенням.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить суд стягнути з держави Україна на його користь вісімдесят чотири мільярди гривень моральної шкоди, завданої невиконанням постанови суду в справі № 2270/14181/11 за 23 листопада 2021 року, судові витрати та видатки і можливі податки, платежі та збори покласти па відповідача.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання та до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Державну казначейську службу України.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

23 грудня 2021 року представник третьої особи - Державної казначейської служби України надіслав до суду пояснення у справі, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

29 вересня 2021 року представник Міністерства внутрішніх справ України подав до суду клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та відзив на позов ОСОБА_1 , в якому вказав на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні його вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, у поданих до суду письмових поясненнях заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, представник Міністерство внутрішніх справ України, про відшкодування моральної шкоди в сумі 87 000 000 000 грн. 00 коп., завданої йому невиконанням постанови суду у справі № 2270/14181/11 за 23 листопада 2021 року.

Позивач у своєму позові зазначив відповідачем Державу Україна, а її представником - Міністерство внутрішніх справ України. З даного приводу судом встановлено наступне.

У статті 15 Цивільного Кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до пункту другого постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» готуючи справу до розгляду, суд повинен вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною четвертою статті 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

У свою чергу, під компетенцією розуміють сукупність предметів відання, завдань, повноважень, прав і обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Таким чином, законодавством, що регулює порядок та підстави стягнення шкоди, завданої фізичній особі органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, чітко встановлено суб`єктний склад учасників цих спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 641/8857/17 зазначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

У свою чергу, під компетенцією розуміють сукупність предметів відання, завдань, повноважень, прав і обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством.

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, зокрема, внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з означеним позовом до Держави Україна, представник - Міністерство внутрішніх справ України суд не мотивував та жодними доказами не довів, якими саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України йому було завдано моральну шкоду; в чому саме полягали ці дії чи бездіяльність, коли саме були вчиненні (не вчиненні), яким чином постанова суду у справі № 2270/14181/11, на думку позивача, була не виконана службовими особами безпосередньо Міністерства внутрішніх справ України ().

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд також виходить з того, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди діями ти бездіяльністю відповідача, натомість чинним законодавством, в тому числі і нормами КАС України, передбачено чіткі механізми захисту порушеного права особи у разі невиконання судового рішення у адміністративній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28, 129 Конституції України, ст. ст. 15, 256, 257, 268, 297, 1166, 1167, 1176 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 42, 48, 58, 76, 81, 82, 141, 175, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Міністерство внутрішніх справ України, третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16 лютого 2022 року.

Суддя О.М. Палінчак