Номер справи 623/1607/18
Номер провадження 2-др/623/4/2022
15 лютого 2022 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
головуючого судді: Герцова О.М.
за участі секретаря судового засідання: Ардашевої Я.В.
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М" про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
26 січня 2022 року Ізюмським міськрайонним судом ухвалено рішення по вказаній цивільній справі, яким задоволенно позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М" про витребування майна з чужого незаконного володіння.
При ухваленні рішення судом не вирішено питання про вище вказані судові витрати представника позивчів у справі.
Сторони у справі до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Директор ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» Зінченко М. надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просив у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат відмовити у повному обсязі, а у разі часткового або повного задоволення судом даної заяви зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Представником позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було надано заяву де він просив провести судове засідання без його участі.
Відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За нормою ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення, при цьому приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно ст. ст. 15, 60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Матеріали справи свідчать про те, що позивачу надавалася правнича допомога адвокатом Волченко Г.В. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 5304, видане 26.12.2018 Радою адвокатів Донецької області) на умовах договору про надання правничої допомоги від 06.01.2019 року.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомогице домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до до судового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представником позивача було подано до суду відповідну заяву, а після ухвалення рішення він звернувся з клопотанням про компенсацію судових витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.01.2019 року, передбачено: п. 3. Клієнт зобов`язаний виплатити Адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах визначених в Додаткох до цього Договору.
П.4 сторони погодили, що до початку виконання Доручення Клієнта, Клієнт сплачує аванс в розмірі 5000 гривень.(а.с. 187-189 том 3).
Квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 06 січня 2019 року встановлено факт сплати від ОСОБА_1 на користь адвоката Волченка Г.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 06 січня 2019 року - 2500 гривень.(а.с.191 том 3).
Квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 06 січня 2019 року встановлено факт сплати від ОСОБА_2 на користь адвоката Волченка Г.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 06 січня 2019 року - 2500 гривень.(а.с.191 том 3).
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Враховуючи викладене вище, наявні підстави для часткового відшкодування витрат на правничу допомогу.
Суд погоджується з розміром належних до відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, відповідно положень ст. ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути сплачені судові витрати у справі.
З урахуванням зазначеного слід ухвалити додаткове рішення про вирішення питання про судові витрати.
Керуючись статтями 133, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву про ухвалення додаткового рішення представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М" про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О. М. Герцов