Справа № 127/4480/22
Провадження 2/127/665/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки, в якій позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості Ѕ частки позивача на автомобіль марки Ford, модель Transit Connect, тип вантажний фургон малотоннажний спеціалізований, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1753, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та визнати за відповідачем право власності на зазначений автомобіль; припинити право власності позивача на Ѕ частку цього автомобіля.

Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення цього позову, в якій просить забезпечити позов шляхом оголошення в розшук, вилучення та постановлення на тимчасовий майданчик зберігання транспортних засобів автомобіля марки Ford, модель Transit Connect, тип вантажний фургон малотоннажний спеціалізований, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1753, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та шляхом накладення арешту на зазначений автомобіль. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3 після її смерті залишилося спадкова майно, а саме автомобіль марки Ford, модель Transit Connect, тип вантажний фургон малотоннажний спеціалізований, 2011 року випуску. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивач та відповідач успадкували кожен по Ѕ частці цього автомобіля. Однак автомобіль знаходиться в користуванні та володінні відповідача, позивач не має доступу до автомобіля, місце знаходження автомобіля позивачу не відомо. Заявник/представник заявника вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач до ухвалення судового рішення може відчужити автомобіль на користь третіх осіб. Застосування заходу забезпечення позову у виді лише накладення арешту на автомобіль буде не ефективним, оскільки відповідач все рівно зможе ним користуватися та вчинити дії з його незаконного відчуження, надати довіреність або вивезти автомобіль за межі України, може його пошкодити, розкомплектувати, потрапити в ДТП.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. ст. 156,158 ЦПК України).

Обґрунтованість заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Положеннями п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на наведені норми, враховуючи характер позову та подані докази при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Крім того, суд має враховувати, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача чи третіх осіб.

Заявник, посилаючись в заяві про забезпечення позову на те, що відповідач ОСОБА_2 володіє та користується спірним автомобілем, не долучила до матеріалів заяви та позову належних доказів зазначеного. Так, заявник не долучила до заяви доказів того, що відповідач як спадкоємець померлої ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину Ѕ частки автомобіля, не додала докази того, що вони (позивач та відповідач) здійснили перереєстрацію транспортного засобу у відповідному територіальному органі реєстрації транспортних засобів (сервісному центрі) та отримали відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (на Ѕ частку кожен). Доказів того, що позивач та відповідач на день подання заяви до суду є співвласниками спірного автомобіля, матеріали позову та заяви не містять.

В якості доказів заявник додала копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2021 року за реєстровим №1518, згідно якого вона успадкувала Ѕ частку спірного автомобіля (свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку в праві власності на автомобіль не видано).

З огляду на викладене суд констатує, що за наведеної доказової бази, суд не може встановити чи не порушить забезпечення позову права інших осіб, які можливо мають речове право на спірний автомобіль.

Окрім наведеного, предмет позову, згідно прохальної частини позовної заяви не пов`язаний з визнанням права позивача на вказаний автомобіль, предметом позову є стягнення відповідної грошової компенсації за частку у вказаному автомобілі, а тому відсутня будь яка юридично обґрунтована доцільність у застосування тих заходів забезпечення позову про які просить позивач (накладення арешту, розшук транспортного засобу, тощо).

За таких обставин та наведеної вище аргументації, внесена на розгляд суду заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення., а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353- 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: