Справа №:932/8533/21
Провадження №: 2-з/755/22/22
УХВАЛА

"31" січня 2022 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі

№ 932/8533/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва

Малкова М.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та заяву про забезпечення позову, передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

У заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 14 серпня 2020 року

№ 18546, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С.

Дана заява про забезпечення позову подана одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 14 вересня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 . Заявник вважає, що виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. від 14 серпня 2020 року № 18546, на підставі якого відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру звернення стягнення, вчинено приватним нотаріусом з порушенням законодавства України. Примусове виконання зазначеного виконавчого напису до ухвалення рішення по суті спору порушує права позивача, а невжиття таких заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною першою статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Вирішуючи питання про визначення територіальної підсудності даної заяви, суд дійшов таких висновків.

19 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася з даним позовом та заявою про забезпечення позову до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, посилаючись на положення частини дванадцятої статті 28 ЦПК України та частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», визначаючи підсудність позову за місцем проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачем обрано альтернативний спосіб визначення підсудності даного позову.

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 вересня 2020 року вбачається, що даною постановою звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , який вона отримує від Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс» № 137 (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Комбрига Петрова, буд, 29).

Натомість, ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року справу, разом з заявою про забезпечення позову, передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва, мотивуючи тим, що місцем виконання виконавчого напису є місцезнаходження Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. (м. Київ, вул. Ю.Поправки, буд. 6, оф. 14).

Згідно із частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини дванадцятої статті 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття

109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК України).

У позовній заяві позивачем чітко зазначено, що підсудність даного позову визначена відповідно до частини дванадцятої статті 28 ЦПК України, за місцем проведення виконавчих дій, що є місцем її офіційного працевлаштування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З аналізу даної норми закону вбачається, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце вчинення виконавчих дій, а не місцезнаходження державного/приватного виконавця чи місце відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

В даному випадку, враховуючи положення частини дванадцятої статті 28 ЦПК України та статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» заява про забезпечення позову, як і позовна заява, не належить до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва, оскільки місцем виконання виконавчого напису є місце проживання боржника, місце його роботи або місцезнаходження майна, але не місцезнаходження приватного виконавця.

В матеріалах справи містяться відомості про місце виконання оспорюваного виконавчого напису за місцем роботи боржника ОСОБА_1 - Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс» № 137 (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Комбрига Петрова, буд, 29), що територіально належить до юрисдикції Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.

Також, відповідно до паспортних даних та вказаних у позові відомостей, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Васильківського районного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, визначаючи підсудність заяви про забезпечення позову за частиною дванадцятою статті 28 ЦПК України, яка з врахуванням положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та правової позиції Верховного Суду, не визначається за місцезнаходженням приватного виконавця, суд дійшов висновку, що дана позовна заява територіально не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва.

Приймаючи до уваги ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 19 жовтня 2021 року, з метою недопущення спору про підсудність, передбаченого статтею 32 ЦПК України, суд визначає підсудність заяви про забезпечення позову, як і позовної заяви, за зареєстрованим місцем проживання позивача, що також не суперечить вимогам частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.

Оскільки процесуальним законом прямо не передбачено, яке процесуальне рішення має прийняти суд у даному випадку, то суд застосовує аналогію процесуального закону, що регулює подібні процесуальні питання.

Згідно із частиною першою статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду.

Відповідно до частини третьої статті 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Оскільки заявником обрано альтернативну підсудність позову та заяви про забезпечення до нього, тому підсудність заяви про забезпечення позову, як і самого позову, визначається за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису, в даному конкретному випадку - за зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Васильківського районного суду Дніпропетровської області (52602, Дніпропетровська обл., сел. Васильківка, вул. Спортивна, 23).

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі № 932/8533/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передати за підсудністю до Васильківського районного суду Дніпропетровської області (52602, Дніпропетровська обл., сел. Васильківка, вул. Спортивна, 23).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова