ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18127/21

Провадження № 22-ц/4820/181/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/18127/21 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Гранд Імпорт» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 17 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Гранд Імпорт» про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказував, що 13.03.2020 він на підставі наказу №43-Кр від 12.03.2020 був прийнятий на роботу в ПП «Гранд Імпорт» на посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок за сумісництвом, за умовами контракту. 14.10.2020 під час робочої зміни з позивачем трапився нещасний випадок, а саме: після 17.00 год, коли позивач перебував на території складу готової продукції на першому поверсі основної будівлі підприємства йому на праву стопу наїхав електроштаблер (навантажувач) під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_1 отримав злами нігтьових фаланг 1-2-3-4-5 пальців, обширні розчавлено-скальповані рани переданого відділу правої стопи з частковим дефектом та розчавленням тканин. Вподальшому, позивачу було проведено хірургічну операцію ПХО ран правої ступні з вільною аутодермо пластикою, у зв`язку із чим він був змушений проходити курс лікування в КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, який тривав з 14.10.2020 по 12.11.2020 і встановлено 10% втрати професійної працездатності, причиною чого є трудове каліцтво.

Позивач вказує, що після травми його життя зазнало суттєвих змін: у нього порушилися нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя, він постійно відчуває головний біль, підвищену втому, хиткість при ходьбі та тремтіння в кінцівках, що позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. ОСОБА_1 зазначає, що заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і виражається в емоційному стресі, душевних стражданнях, переживаннях з приводу отримання каліцтва, яких він зазнав безпосередньо під час травмування, після настання нещасного випадку і які переносить по теперішній час.

Тому, ОСОБА_1 просив стягнути з ПП «Гранд Імпорт» 200 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Гранд Імпорт» на користь ОСОБА_1 30000 грн розміру відшкодування моральної шкоди з утриманням податків та зборів згідно чинного законодавства України. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди, ПП «Гранд Імпорт» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції в рішенні викладені неправдиві обставини, зокрема, що представник відповідача заявлений позов визнав частково та не заперечував, що нещасний випадок з позивачем стався з вини підприємства. Проте, представник підприємства визнав позов частково лише у розмірі 10 000 грн та наголошував, що нещасний випадок з позивачем стався саме з вини працівника. Апелянт вказує, що враховуючи наявність вини ОСОБА_1 у нещасному випадку на виробництві, розмір ступеня втрати професійної працездатності достатнім, справедливим та співмірним розміром компенсації моральної шкоди буде 10 000 грн.

У зв`язку із чим і просить колегію суддів змінити оскаржуване рішення, зменшивши розмір моральної шкоди до 10 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Позивач зазначає, що актом №Н-1/П розслідування нещасного випадку на виробництві від 09.11.2020 встановлено, що причиною нещасного випадку на виробництві, що стався 14.10.2020 стало невиконання вимог Інструкції з охорони праці водієм електронавантажувача ОСОБА_2 . Крім того, позивач вказує, що судові справи, на які посилається апелянт, не стосуються ушкодження здоров`я внаслідок саме нещасного випадку на виробництві, а заподіяна працівникам шкода здоров`ю викликана професійними захворюваннями, зумовленими багаторічною працею на виробництві у шкідливих умовах. Позивач наголошує на тому, що заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин і виражається в емоційному стресі, душевних стражданнях, переживаннях з приводу отримання каліцтва, яких він зазнав безпосередньо під час травмування, після настання нещасного випадку і які відчуває на теперішній час через незворотність змін його здоров`я.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нещасний випадок, який стався із позивачем 14.10.2020 є таким, що пов`язаний із виробництвом. І оскільки відповідачем внаслідок порушення його прав та вимог законодавства про охорону праці та трудового процесу була спричинена шкода здоров`ю позивача у вигляді 10% втрати професійної працездатності, тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди, що передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України у розмірі 30000 грн, враховуючи незворотність змін у буденному житті позивача, що завдає останньому душевного болю та страждань.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що цей висновок відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Так, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, які і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦПК України).

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, що існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»).

Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»).

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про охорону праці» нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання.

Разом з тим постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України).

Доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 12 березня 2020 року на підставі наказу (розпорядження) №43-Кр ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ПП «Гранд-Імпорт» на посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок за сумісництвом за умовами контракту (а.с.6).

Згідно Акту Форма №Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 14.10.2020 о 17 год 20 хв від 05.11.2020 встановлено, що комісія, утворена наказом ПП «Гранд Імпорт» провела розслідування нещасного випадку, що стався в складі готової продукції ПП «Гранд Імпорт» відносно потерпілого ОСОБА_1 . Причиною нещасного випадку на виробництві стало невиконання вимог Інструкції з охорони праці водієм електронавантажувача ОСОБА_2 , зокрема п. 3.8 (подавати попереджувальний звуковий сигнал перед початком руху уперед або назад, підйомом і опусканням вантажу, а також у всіх випадках коли є можливість несподіваного наїзду на людину) (а.с.10-17).

З виписки №8042 із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради з основним діагнозом: S98.2, відкриті злами нігтьових фаланг 1-2-3-4-5 пальців обширні скальповано розчавлені рани попереднього відділу правої стопи з частковим дефектом та розчаленням тканини з 14.10.2020 до 12.11.2020. В ургентному порядку проведено хірургічну операцію. Рекомендовано обмежити фізичні навантаження, ходіння на милицях з розвантаженням оперованої кінцівки (а.с.18-19).

Згідно виписки з акту догляду медико-соціальної експертної комісії по результатах визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0042665 від 01.04.2021 позивачеві встановлено 10 відсотків втрати професійної працездатності довічно і потреба у наданні медичної та соціальної допомоги полягає в придбанні лікарських засобів та виробів медичного призначення (а.с.21).

Надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на ПП «Гранд Імпорт» обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір відшкодування є завищеним, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності 10%, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог у меншому розмірі ніж стягнуто судом першої інстанції, відповідачем не надано.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок нещасного випадку, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 10% довічно, характеру ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості належним чином обґрунтував свої висновки щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн, і цей розмір, на думку колегії суддів, відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.

Законних підстав для зменшення розміру визначеної судом першої інстанції моральної шкоди не має.

Посилання апеляційної скарги ПП «Гранд Імпорт» на судові рішення у справах №332/894/21, №180/337/21, №180/826/21, №227/742/21, 180/726/21, №180/803/21 не мають для апеляційного суду узагальнюючого значення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гранд Імпорт» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк