ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/316/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №702/766/21 Категорія: на ухвалу Жежер Ю.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

відповідачі: Монастирищенська міська рада;

ОСОБА_3 ;

третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради;

особа, що подає апеляційну скаргу: представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іванов Анатолій Анатолійович,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційнускаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Монастирищенської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про визнання батьківства, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Монастирищенського районного суду з позовом до Монастирищенської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про визнання батьківства, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Жежер Ю.М. від 16 грудня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 повернута позивачу.

Прийняте рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції мотивував тим, що в одному позові об`єднані вимоги, які належать до різних видів проваджень цивільного судочинства, а саме: окремого та позовного провадження, чим порушено правило об`єднання позовних вимог, передбачених ст. 188 ЦПК України.

На ухвалу судді Монастирищенського районного суду Жежер Ю.М. від 16 грудня 2021 року, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Івановим А. А., подана апеляційна скарга, в якій він зазначає, що позовні вимоги є похідними та пов`язаними між собою, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Монастирищенського районного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів та третьої особи не надходили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали судді Монастирищенського районного суду Жежер Ю.М. від 16 грудня 2021, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК (в цей час - ст. 175 ЦПК України), так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК (в цей час - ст.318 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 за змістом вимог щодо визнання батьківства та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, належать до категорії справ окремого непозовного провадження, а вимога про визнання права власності на майно повинна розглядатись в порядку позовного провадження, однак, на думку колегії суддів, місцевий суд передчасно зробив висновки, що порушено правила об`єднання позовних вимог.

Враховуючи, що п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, на яку посилається суд першої інстанції, встановлює повернення заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу), в даному випадку не можна застосувати вказану норму, оскільки мова йде про об`єднання вимог, що мають розглядатися за різними видами провадження - окремого та позовного.

При цьому, відповідно до ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки встановлення в судовому порядку факту батьківства та належності правовстановлюючого документа безпосередньо пов`язане з визнанням права власності в порядку спадкування за заповітом, звернення із даною заявою в позовному провадженні є виправдним, оскільки похідна вимога (визнання права власності в порядку спадкування за заповітом) залежить від задоволення основних вимог (визнання батьківства та факту належності правовстановлюючого документа).

Крім цього, вказані основна та похідна вимога пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, а матеріально-правові вимоги спрямовані до одного і того ж відповідача ОСОБА_3 , який у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , може бити визнаний батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу має право на спадкування за заповітом на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Отже, окремий розгляд позовних вимог в порядку різного провадження є недоцільним.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , тому оскаржувана ухвала суду є передчасною та відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу судді Монастирищенського районного суду Жежер Ю.М. від 16 грудня 2021 скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 353, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича - задовольнити.

Ухвалу судді Монастирищенського районного суду Жежер Ю.М. від 16 грудня 2021 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Монастирищенської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про визнання батьківства, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, направити для продовження розгляду до Монастирищенського районного суду Черкаської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Н. І. Гончар

Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова