Номер провадження: 22-ц/813/5466/22
Номер справи місцевого суду: 521/2199/15-ц
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.02.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

перевіривши в порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на звернення до суду з апеляційною скаргою, однак, доводи, зазначені в ньому, не можна вважати поважними.

Так, як на підставу пропущення строку звернення до суду з апеляційною скаргою апелянт зазначає те, що у період з грудня 2017 по серпень 2018 вона була вагітною, вагітність була з ускладненнями, мала дуже тяжкий перебіг та супроводжувалась постійним ризиком передчасного переривання. З 16.08.2018 вона перебувала у декретній відпустці та проходила фізичну реабілітацію, здійснювала самостійний догляд за дитиною, займалась її вихованням та забезпеченням. В судовому засіданні під час проголошення рішення присутня не була, копію рішення не отримувала, про існування рішення дізналася випадково з сайту ЄДРСР 30.11.2021.

Суд вважає, що наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

Справа перебувала в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси з 2015 року, апелянт є позивачем у справі, в судовому засіданні 13.02.2018 при ухваленні судом рішення була присутня представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с.119-120).

Таким чином, з зазначеного слідує, що ОСОБА_1 було достеменно відомо як про наявність спору в суді, оскільки остання є позивачем у справі, так і про наявність оскаржуваного рішення, оскільки в судовому засіданні при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення знаходилась її представник, та вона не була позбавлена можливості, навіть за умов перебування в стані вагітності та після народження дитини, надіслати апеляційну скаргу поштовим зв`язком або іншим, передбаченим чинним законодавством України способом, або забезпечити належне представництво власних інтересів, однак з 13 лютого 2018 року, протягом трьох років, не вживала заходів щодо подачі апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Олександр Шевченко проти України", "Трух протии України").

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України".

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

В силу ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Звернення до суду неможливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Оскільки у заяві не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, які б могли свідчити про наявність непереборних обставин, за яких заявник не подав апеляційну скаргу у передбачений законом строк, тому суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 357, 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Головуючий Є.С.Сєвєрова

Судді: Л.М.Вадовська

Г.Я.Колесніков