Справа № 301/852/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.

з участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2021 року у складі судді Пітерських М.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Іршавського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тюка Ігора Ігоровича, визнання незаконними та скасування постанови від 21 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №64228925 та постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 21 січня 2021 року, а також про зобов`язання старшого державного виконавця відкликати розрахунки заборгованості по сплаті аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі вказаною скаргою.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні старшого державного виконавця Іршавського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тюка І.І. перебуває виконавче провадження №64228925, відкрите постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2021 року на виконання виконавчого листа №303/5001/14-ц, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 27.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання однієї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 21.01.2021 року. Також 21.01.2021 року винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, відповідно до п.1 якої визначено для боржника ОСОБА_1 суму додаткових витрат 102 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 по даному виконавчому листу систематично сплачував аліменти, заборгованості не має, а в листопаді 2018 року за позовом стягувачки ОСОБА_3 рішенням Іршавського районного суду у справі №301/1986/18 збільшено розмір аліментів з 600 грн. на 900 грн. Вказаний розмір аліментів він щомісячно сплачує в добровільному порядку, тому незрозуміло у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість по аліментах.

В ході ознайомлення представником скаржника ОСОБА_2 з матеріалами виконавчого провадження №64228925 від 21.01.2021 року, останньою з`ясовано, що дане виконавче провадження відкрите на підставі заяви стягувачки ОСОБА_3 від 20.01.2021 року, в якій вона просила проводити стягнення аліментів з 01.09.2020 року. На зворотній сторінці виконавчого листа, виданого Мукачівським міськрайонним судом 27.03.2018 року по справі №303/5001/14-ц зазначено, що станом на 01.03.2019 року відсутня заборгованість по даному виконавчому листу. Отримавши копію виконавчого листа та копію заяви ОСОБА_3 про стягнення аліментів, 18.02.2021 року представником скаржника ОСОБА_2 подано державному виконавцю заяву про припинення стягнення аліментів на користь стягувачки ОСОБА_3 у примусовому порядку та скасувати оскаржувані постанови, посилаючись на те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження не вказано, з якого часу необхідно проводити стягнення аліментів та вказувала, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментах за період з 2019 року, що підтвердила відповідними доказами з Приватбанку, а, отже, немає підстав для примусового стягнення аліментів, яке проводиться у тому випадку, коли боржник не виконує рішення суду добровільно.

З часу винесення рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , останній сплачує аліменти добровільно в розмірі 900 грн., заборгованості по сплаті аліментів на даний час не має, що підтверджено копіями квитанцій Приватбанку за період з червня 2020 року, і кожна на суму більше 900 грн. Розглянувши подану заяву, старший державний виконавець Тюк І.І. своїм листом-відповіддю від 05.04.2021 року за № 19.4-30/10097 відповів, що постановою про відкриття виконавчого провадження не вказується з якого часу необхідно проводити стягнення аліментів, а дата, з якої необхідно стягувати аліменти, вирішується судом та зазначається у виконавчому документі.

З такою відповіддю державного виконавця сторона боржника погодитися не може. Так, у виданому 27.03.2018 року Мукачівським міськрайонним судом виконавчому листі зазначено: «стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..... аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., починаючи з 04 серпня 2014 року до досягнення дитиною повноліття». У оскаржуваній постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не зазначено повністю резолютивну частину рішення суду. З цієї підстави така постанова не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та є протиправною, що є підставою для її скасування. Як наслідок є підстави для скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 21.01.2021 року. Оскільки ОСОБА_1 добровільно сплачує аліменти, то немає підстав для примусового стягнення з нього аліментів.

Крім того, виконавчий лист, виданий 27.03.2018 року Мукачівським міськрайонним судом по справі №303/5001/14-ц, є нечинним, оскільки рішенням Іршавського районного суду від 09.11.2018 року у справі №301/1986/18 частково задоволено позов ОСОБА_3 та збільшено розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду, до досягнення дитиною повноліття. Наявність зазначеного рішення суду є підставою для скасування постанови державного виконавця від 21.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64228925 з виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25.03.2016 року у справі №303/5001/14-ц.

Як зазначено вище 21.01.2021 року старший державний виконавець Тюк І.І. виніс дві постанови: про відкриття виконавчого провадження та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. При здійсненні виконавчого провадження старший державний виконавець Тюк І.І. 22.01.2021 року надав стягувачці ОСОБА_3 розрахунки заборгованості по сплаті аліментів по даному виконавчому провадженню за №1487 - АСВП №64228925, які містять недостовірні відомості. Зокрема, зазначено, що за ОСОБА_1 рахується залишок заборгованості по аліментах: станом на 01.01.2015 року - 2535,48 грн., станом на 01.01.2016 року - 9735,48 грн.; станом на 01.01.2017 року - 16935,48 грн., станом на 01.01.2018 року - 24135,48 грн., станом на 01.01.2019 року - 32086,98 грн.; станом на 01.01.2020 року - 42101,98 грн.; станом на 01.01.21 року - 55528,98 грн. Зазначене суперечить відмітці у виконавчому листі, виданому Мукачівським міськрайонним судом 27.03.2018 року у справі №303/5001/14-ц, де старшим державним виконавцем Бобіта Т.В. зазначено, що станом на 01.03.2019 року заборгованість відсутня. Вищенаведене свідчить про те, що старшим державним виконавцем видано стягувачці ОСОБА_3 офіційні документи, які містять не підтверджену (фальшиву) інформацію. З наведених підстав дії старшого державного виконавця Тюка І.І. по видачі розрахунків заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №64228925 є протиправними та зобов`язують до визнання їх недійсними.

Просив суд визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Іршавського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тюка І.І. від 21.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64228925 та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження; визнати протиправними дії старшого державного виконавця Іршавського РВ ДВС Тюка І.І. по видачі 22.01.2021 року стягувачці ОСОБА_3 розрахунків заборгованості по сплаті аліментів по даному виконавчому провадженню за № 1487 - АСВП № 64228925, які містять недостовірні відомості про залишок заборгованості по аліментах ОСОБА_1 , зобов`язавши відкликати видані ним розрахунки заборгованості.

Ухвалою Іршавського районного суду від 03 серпня 2021 року у задоволенні заявленої скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микита М.Ф. ставить питання про скасування ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановлення нової ухвали про задоволення скарги. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування поданої скарги, не дав їм належну правову оцінку та безпідставно відмовив у задоволенні поданої скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні поданої скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені в скарзі вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

З такими висновками апеляційний суд повністю погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що 25 березня 2016 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення по цивільній справі №303/5001/14-ц (провадження №2/303/86/15), яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. починаючи з 04.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання даного рішення суду 27 березня 2018 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області виданого виконавчий лист (а.с.30). Згідно відмітки старшого держвиконавця ОСОБА_5 на зазначеному виконавчому листі, заборгованість станом на 01.03.2019 року відсутня.

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернулася в Іршавський РВ ДВС із заявою, в якій просила прийняти до виконання виконавчий лист №2/303/86/15, виданий 27.03.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання однієї дитини, стягнення проводити з 01.09.2020 року (а.с.31).

21 січня 2021 року старшим державним виконавцем Іршавського РВ ДВС Тюком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64228925 з примусового виконання виконавчого листа №303/5001/14-ц, виданого 27.03.2018 року Мукачівським міськрайонним судом (а.с.26).

21 січня 2021 року старшим держвиконавцем Тюком І.І. також винесено постанову про визначення боржнику ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження №64228925 в сумі 102 грн. (а.с.27).

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження №64228925 та розрахунок боргу виконавцем направлено на адресу боржника ОСОБА_1 , однак, поштовий конверт з документами повернувся до виконавчої служби без вручення адресату. Згідно довідки пошти, адресат за вказаною адресою не проживає.

При відкритті виконавчого провадження №64228925державним виконавцем 22.01.2021 року зроблено розрахунки заборгованості по аліментах за період з серпня 2014 року по січень 2021 року, копії яких надано стягувачці, згідно яких заборгованість ОСОБА_1 за аліментами по даному виконавчому провадженню становила: станом на 01.01.2015 року 2535,48 грн. (а.с.33), станом на 01.01.2016 року 9735,48 грн. (а.с.34), станом на 01.01.2017 року 16935,48 грн. (а.с.35), станом на 01.01.2018 року 24135,48 грн. (а.с.36), станом на 01.01.2019 року 32086,98 грн. (а.с.37), станом на 01.01.2020 року 42101,98 грн. (а.с.38), станом на 01.01.2021 року 55528,98 грн. (а.с.39), станом на 22.01.2021 року 56378,81 грн. (а.с.40).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 добровільно сплачував аліменти по виконавчому листу №303/5001/14-ц (провадження №2/303/86/15), виданому 27.03.2018 року Мукачівським міськрайонним судом, що підтверджено дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» про переказ ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів, а саме: 03.06.2020 року 904,52 грн. (а.с.41), 02.07.2020 року 904,52 грн. (а.с.42), 02.08.2020 року 904,52 грн. (а.с.43), 12.08.2020 року 2010,05 грн. (а.с.44), 30.10.2020 року 904,52 грн. (а.с.45), 28.11.2020 року 904,52 грн. (а.с.46), 02.01.2021 року 904,52 грн. (а.с.47), 23.01.2021 року 904,52 грн. (а.с.48).

18 лютого 2021 року представником скаржника ОСОБА_2 подано державному виконавцю Тюку І.І. заяву разом із вказаними квитанціями (а.с.29), в якій вона просила припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 у примусовому порядку та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №64228925 та постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 21.01.2021 року.

Після подачі боржником відповідної заяви та підтверджуючих сплату аліментів документів, державний виконавець зробив перерахунок боргу.

05 квітня 2021 року державним виконавцем Тюком І.І. було надано відповідь за №19.4-30/10097 на заяву ОСОБА_2 (а.с.32), в якій зазначено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП №64228925 за №19.4-30/9985 від 02.04.2021 року у ОСОБА_1 станом на 01.04.2021 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 4639,92 грн. Так, із вересня по листопад 2020 року ОСОБА_1 зобов`язаний до сплати аліментів в розмірі 1159,00 грн. (50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років). Починаючи із грудня 2020 року по березень 2021 року ОСОБА_1 зобов`язаний до сплати аліментів в розмірі 1197,50 грн. (50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років).

Рішенням Іршавського районного суду від 09.11.2018 року у цивільній справі №301/1986/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, позов ОСОБА_3 задоволено частково, збільшено розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду, до досягнення дитиною повноліття (а.с.51-52). Рішення суду набрало законної сили 22 грудня 2018 року.

Про існування рішення суду від 09.11.2018 року у справі №301/1986/18 ні стягувач, ні боржник державного виконавця не повідомили.

Після отримання державним виконавцем відомостей про наявність даного рішення старшим державним виконавцем Тюк І.І. 28 травня 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64228925 з виконання виконавчого листа №303/5001/14-ц , виданого 27.03.2018 року на підставі ст. 39 ч.1 п.5 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.104).

Згідно із ст. 12 ч.3, ст. 26 ч.1 п.1 та ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон), виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі; виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення; виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до вимог ст. 71 ч.1 п.1 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(ч.2 ст. 182 СК України)

Відповідно до ст. 27 ч.4 п.2 Закону за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Згідно ст. 19 ч.4 та ч.8 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ст. 39 ч.1 п.5 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Суд першої інстанції з врахуванням вище вказаних обставин справи та вимог закону дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для припинення стягнення аліментів та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та визначення розміру додаткових витрат від 21.01.2021 року у зв`язку з добровільною сплатою боржником аліментів, оскільки сплата аліментів є періодичними платежами, які здійснюються до досягнення дитиною повноліття; виконавче провадження здійснюється на підставі заяви стягувача та оригіналу виконавчого документу, які були пред`явлені державному виконавцю до виконання; про добровільну сплату аліментів боржником аліментів шляхом перерахування коштів на банківський рахунок стягувача, а також про наявність рішення суд від 09.11.2018 року у справі №301/1986/18 про збільшення розміру аліментів сторони виконавчого провадження державного виконавця не повідомляли і така інформація у нього була відсутня.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо безпідставності відмови судом першої інстанції у визнанні протиправними дій державного виконавця Тюка І.І. по видачі 22.01.2021 року стягувачці ОСОБА_3 розрахунків заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №64228925 про наявність заборгованості по аліментах ОСОБА_1 станом на 01.01.2015 року 2 535,48 грн., станом на 01.01.2016 року 9 735,48 грн.; станом на 01.01.2017 року 16 935,48 грн., станом на 01.01.2018 року 24 135,48 грн., станом на 01.01.2019 року 32 086,98 грн.; станом на 01.01.2020 року 42 101,98 грн.; станом на 01.01.21 року 55 528,98 грн., оскільки такі є підтвердженими та ґрунтуються на законі.

Матеріалами справи доведено, що пред`являючи виконавчий лист про стягнення аліментів, який виданий 27.03.2018 року, до виконання стягувачка ОСОБА_3 у поданій заяві просила провадити стягнення за даним листом з 01.09.2020 року. У даному виконавчому листі наявна відмітка державного виконавця М.В. Бобіта, про те, що заборгованість по аліментів у боржника ОСОБА_1 станом на 01.03.2019 року відсутня.

Однак, державний виконавець Тюк І.І. всупереч даним обставинам 22.01.2021 року стягувачці ОСОБА_3 видав розрахунки заборгованості боржника ОСОБА_1 за аліментам по виконавчому провадженню №64228925, в яких зазначив недостовірні відомості та безпідставно вказав про наявність заборгованості: станом на 01.01.2015 року 2535,48 грн. , станом на 01.01.2016 року 9735,48 грн., станом на 01.01.2017 року 16935,48 грн., станом на 01.01.2018 року 24135,48 грн., станом на 01.01.2019 року 32086,98 грн., станом на 01.01.2020 року 42101,98 грн., станом на 01.01.2021 року 55528,98 грн., станом на 22.01.2021 року 56378,81 грн.

Такі дії державного виконавця є неправомірними, а вимоги скарги заявника в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог заявника про зобов`язання державного виконавця відкликати у ОСОБА_3 дані розрахунки, то такі не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до п.13 ст. 71 Закону довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Дані довідки державним виконавцем видані 22.01.2021 року. Як на момент подачі заявником скарги (15.04.2021 року) так і на час розгляду скарги судом місячний строк сплив, а тому відкликання їх не є ефективним способом захисту, оскільки вони є недійсними в силу вищевказаної імперативної норми Закону.

Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суд першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправними дій старшого державного виконавця Тюка І.І. по видачі 22.01.2021 року розрахунків заборгованості по сплаті аліментів скасуванню, з постановленням в цій частині нової постанови про задоволення в цій частині скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2021 року в частині відмови у визнанні протиправними дій старшого державного виконавця Іршавського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тюка Ігора Ігоровича по видачі 22.01.2021 року розрахунків заборгованості по сплаті аліментів скасувати, постановивши в цій частині нову постанову, якою в цій частині скаргу задовольнити.

Дії старшого державного виконавця Іршавського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тюка Ігора Ігоровича по видачі 22.01.2021 року стягувачці ОСОБА_3 розрахунків заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №64228925 про наявність заборгованості по аліментах ОСОБА_1 станом на 01.01.2015 року 2 535,48 грн., станом на 01.01.2016 року 9 735,48 грн.; станом на 01.01.2017 року 16 935,48 грн., станом на 01.01.2018 року 24 135,48 грн., станом на 01.01.2019 року 32 086,98 грн.; станом на 01.01.2020 року 42 101,98 грн.; станом на 01.01.21 року 55 528,98 грн. визнати протиправними.

В решті ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2022 року .

Головуючий:

Судді: