Ухвала

Іменем України

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 522/5505/19

провадження № 61-1786ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року у справі за ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова Максима Дмитровича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» (далі - КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради»)Шушулкова М. Д. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначав, що внаслідок протиправних дій державного реєстратора земельну ділянку площею 5,67 га, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 4 , ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер: :01:02:0029), незаконно відчужено за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вважав, що неправомірне зняття державним реєстратором арешту із земельної ділянки уже потягло за собою негативні матеріальні наслідки у вигляді протиправного відчуження земельної ділянки.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам КП «Центр державної реєстрації Хлібордарської селищної ради», а також будь - яким іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснювати будь - які реєстраційні дії, що стосуються земельної ділянки площею 5,67 га, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 4 , ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер :01:02:0029) посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено державним реєстраторам КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», а також будь - яким іншим суб`єктам державної реєстрації, здійснювати будь - які реєстраційні дії, що стосуються земельної ділянки площею 5,67 га, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 4 , ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер: :01:002:0029).

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення суду або зробити його неможливим, отже суд вважав за необхідне задовольнити заяву та заборонити державним реєстраторам КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», а також будь- яким іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти певні дії.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року апеляційну скаргу державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» задоволено.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що предметом спору є визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова М. Д. від 08 лютого 2019 року, а заявлені вимоги є неспівмірними заявленим заходам забезпечення позову та можливим наслідкам їх застосування. Апеляційним судом зазначено, що спір стосується майна, власником якого є інша особа по справі, вимоги до якого не заявлені.

27 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що апеляційним судом не враховані доводи та заперечення, які наведені ним у відзиві на апеляційну скаргу. Вжитий ухвалою місцевого суду захід забезпечення позову за змістом не є тотожним заявленим ним позовом. Апеляційним судом не встановлено яким чином та чи взагалі порушені права, свободи і інтереси КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» або інших осіб. Вказує, що апеляційний суд фактично розглянув справу відповідно до предмета основного позову та, неправомірно встановивши, що позивач не має відношення до спірної земельної ділянки, вирішив справу по суті.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подібний висновок, сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Апеляційним судом встановлено, що предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 4 , ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер: :01:002:0029).

Позивачем оспорюється рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова М. Д. від 08 лютого 2019 року про припинення обтяження (зняття арешту) спірної земельної ділянки площею 5,67 гектарів.

Перелік видів забезпечення позову передбачений статтею 150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України визначено заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки предметом спору є визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова М. Д. від 08 лютого 2019 року, а заявлені вимоги є неспівмірними заявленому засобу забезпечення позову та можливим наслідкам його застосування, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам КП «Центр державної реєстрації Хлібордарської селищної ради», а також будь - яким іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснювати будь - які реєстраційні дії, що стосуються спірної земельної ділянки.

Враховуючи те, що спір стосується майна, власником якого є інша особа по справі, та до якого не заявлені вимоги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову не вплине на виконання судового рішення.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованим, прийнятим із правильним застосуванням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні, що підтверджує висновок суду про необґрунтованість касаційної скарги.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року у справі за ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Шушулкова Максима Дмитровича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про припинення обтяження (зняття арешту) земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний