Справа №443/1878/21
Провадження №2/443/253/22
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 лютого 2022 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Трембецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що йому на праві приватної власності належить даний житловий будинок. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, однак не проживає по місцю реєстрації із 2010 року, не сплачує за комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, не цікавиться будинком, особистих речей не зберігає. Зазначає, що перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинить. Наявна реєстрація відповідача в житловому будинку порушує його право, як власника, в тому числі зобов`язує нести матеріальні витрати на сплату комунальних послуг з врахуванням факту реєстрації відповідача в житловому будинку, а також позбавляє можливості на отримання житлової субсидії.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

У судовому засіданні позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача та його представника, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6,7).

У вказаному житловому будинку зареєстровані, окрім позивача, його мати ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , який згідно відмітки не проживає по місцю реєстрації, що підтверджується довідкою виконкому Гніздичівської селищної ради №964 від 24.09.2021 (а.с.8).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24.09.2021 року (а.с.10), ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2010 року зі слів заявника.

Також, відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 12.01.2022 року та від 08.02.2022 року (а.с. 37,38) ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає в будинку АДРЕСА_1 , оскільки особисті речі, одяг, які б йому належали, в будинку відсутні.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дала покази про те, що є сусідкою ОСОБА_1 та його син - ОСОБА_4 на протязі останніх 10 років не проживає з батьком у житловому будинку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав покази про те, що є сусідом ОСОБА_1 та його син - ОСОБА_4 на протязі останніх 7-8 років не проживає з батьком у житловому будинку. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 їздить на заробітки у Росію, а коли приїжджає, то проживає у своєї матері по АДРЕСА_2 . Жодних перешкод ОСОБА_6 у користуванні будинком, що належить його батькові, не чиниться.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Одночасно, статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч.ч.2,3 ст.64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ч.1 ст.162 ЖК України).

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм Закону вбачається, що член сім`ї власника житла, зберігає право на користування ним у разі проживання у житлі або відсутності з поважних причин, а також зобов`язаний нести витрати по утриманню житла.

Відповідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Як передбачено п.п.4 п.18 Розділу «Реєстрація місця проживання» Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою КМУ від 02.03.2016р. №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Отже реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік не користується житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, в судове засідання не з`явився та не представив суду жодних доказів на спростування доводів позивача, що в свою чергу свідчить про незацікавленість у згаданому житлі, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2022 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка