Справа № 383/1024/21
Номер провадження 2/383/39/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Замши О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Машкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна колишнього колгоспного двору та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської областіпро визнання права власності на частку майна колишнього колгоспного двору та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи позов, вказує, що згідно свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 30 травня 1990 року на підставі рішення Бобринецького райвиконкому за №122 від 24 травня 1990 року, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 30 травня 1990 року у реєстровій книзі під номером 51/1, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відноситься до типу суспільних господарств - колгоспний двір, головою якого була мати позивача ОСОБА_3 , а членом колгоспного двору був позивач - ОСОБА_1 . Таким чином, кожен з них мав право на 1/2 частку у майні колишнього колгоспного двору - у будинку, який знаходився у спільному володінні та користуванні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (мати позивача, голова колгоспного двору), після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 9,73 га в межах згідно з планом, розташована на території Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За заповітом, посвідченим Василівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 10 січня 2011 року, спадкоємцями земельної ділянки є позивач та рідний брат позивача ОСОБА_4 , які оформили спадкові права на частину майна спадкодавця в 2008 році.

Для прийняття іншої частини спадкового майна після смерті матері, а саме житлового будинку з надвірними будівлями позивач у серпні 2021 року звернувся до Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову у вчинені нотаріальної дії з тих підстав, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 і нотаріус не в змозі розділити майно колгоспного двору між його членами.

Враховуючи, що житловий будинок з надвірними будівлями не охоплений заповітом спадкоємцями 1/2 частини будинку, який належав голові колгоспного двору являється позивач та рідний брат позивача, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (брат позивача) помер та не встиг прийняти частину спадщини після смерті матері. Оскільки спадкоємиця після смерті ОСОБА_4 - його дружина ОСОБА_2 не виявила бажання успадковувати 1/4 частину житлового будинку після смерті чоловіка, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на майно колишнього колгоспного двору - житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Задоволено клопотання позивача та витребувано з Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), засвідчені копії спадкових справ №49 за 2008 рік після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та №99 за 2019 рік після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , з Бобринецької дільниці обласного комунального підприємства Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації Кіровоградської обласної ради інвентарну справу за №4196 на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 .(а.с.57-59)

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.151-152)

Позивач у заяві від 07.02.2022 року просив розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставі наданих до позову доказів. (а.с.163).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подавав. Відзив на позовну заяву не надходив.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, заяв клопотань не подавала. Пояснення третьої особи на позов до суду не надходили.

Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 30.05.1990 року на підставі рішення Бобринецького райвиконкому №122 від 24 травня 1990 року ОСОБА_3 є головою цілого колгоспного двору з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . (а.с.29)

Відповідно до архівної довідки №178 від 26.07.2021 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за архівним даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 30.05.1990 року, реєстрова книга №1, запис №51.(а.с.35)

Згідно довідки Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району кіровоградської області від 25.08.2021 року №1.1-40/129/1 встановлено, що відповідно до записів по господарських книг за 1991-1995 роки Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в графі «Суспільна група» зазначено слово «Колгоспний» дата та підстава не вказані в документі. Головою господарства вказана ОСОБА_3 , пенсіонер по старості. За вказаною адресою разом з ОСОБА_3 зареєстровані:

син - ОСОБА_1 (позивач по справі), працював водієм в колгоспі ім. Кірова;

- невістка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працювала приймальницею насіння в колгоспі ім. Кірова.(а.с.41-42)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Василівка Бобринецького району Кіровоградської області померла ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 зроблено актовий запис №11, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 серпня 2007 року (а.с.26).

Відповідно з витягу з погосподарської книги голова колгоспного двору ОСОБА_3 вибула з членів домогосподарства по АДРЕСА_1 з06.08.2007 року у зв`язку зі смертю.

Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки під номером 69-1,69-2, площею 9,73 га в межах згідно з планом, розташована на території Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 15.02.2008 року ОСОБА_1 набув у власність 1/2 частину спадкового майна зазначеного у заповіті ОСОБА_3 , яке складається із земельної ділянки № 69-1, №69-2. Іншу частину (1/2) спадкового майна (земельної ділянки) прийняв у спадщину ОСОБА_4 (рідний брат позивача). Вказана інформація підтверджена спадковою справою до майна померлої ОСОБА_3 №49.

Спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 не охоплений заповітом. Оскільки станом на 1 квітня 1991 року членами колгоспного двору був позивач та ОСОБА_3 , то кожен з них набув право власності на майно в рівних частках, а саме по 1/2.

Відповідно до ч.1 ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Таким чином, спадкоємцями 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які належали матері позивачу як члену колгоспного двору являються ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (діти спадкодавця).

Враховуючи, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і не встиг прийняти частину спадщини (житлового будинку), яка відкрилася після смерті матері, тому належна йому частка у відповідності до ст.1276 ЦК України переходить до його спадкоємців. Спадкоємцем за законом майна після смерті ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_2 , яка не виявила бажання успадковувати 1/4 частину житлового будинку, що підтверджується матеріалами спадкової справи №99-2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

У серпні 2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса від 03.08.2021 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки із поданих заявником документів, встановлено, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно колгоспного двору між його членами на сьогодні не є можливим, що у свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.36).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ст.1217 ЦПК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року , яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст.120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

Таким чином, дослідженими обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , належав до колгоспного двору. Членами, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні були: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які мали право на рівні частки в майні колгоспного двору.

Оскільки право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору, членами якого на момент припинення існування колгоспних дворів були позивач та ОСОБА_3 , які набули право власності на спірне майно в рівних частках, а саме по 1/2, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно, в якому 1/2 частка належить йому як члену колгоспного двору, та 1/2 частка в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , що свідчить про наявність достатніх правових підстав для визнання права власності за позивачем у порядку спадкування на весь будинок, а також відсутність можливості у позасудовому порядку оформити право власності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 112, 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, місцезнаходження за адресою Кіровоградська область, Кропивницький район, с.Кетрисанівка, вул.Шкільна,47, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04365508.

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 17.02.2022 року.

Суддя О.В. Замша