КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 753/7666/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1339/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

при секретарі - Зиль Т.С., Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року,

встановив:

у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просиввизнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію та зобов`язати відповідача спростувати, інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на інформаційному ресурсі: ІНФОРМАЦІЯ_2 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , у публікації під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_4 »:

«Колишній доброволець, ОСОБА_4 - знову в епіцентрі кримінальних розбірок.

Колишній снайпер-доброволець із Тернополя схоже знову втрапив у кримінал. Цього разу "герой" кримінальних хронік був помічений при спробі рейдерського захоплення одного із підприємств в обласному центрі.

Раніше ОСОБА_4 вже здобув собі славу одіозного і неоднозначного персонажа своїми висловами та поведінкою як на фронті, так і після демобілізації.

І якщо подвиги Починка в зоні АТО є досить сумнівними, то ще більш сумнівними є його так звані «подвиги в цивільному житті».

« ОСОБА_5 ».

Перший так званий "подвиг на цивілці" стався 2 роки тому - а саме 22 вересня 2016 року - у місті Кременець, де в місцевому ресторані ОСОБА_4 прострелив гумовою кулею ногу голові Зборівської РДА ОСОБА_11.

22 квітня 2017 року, перебуваючи в стані важкого алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 спровокував бійку із застосуванням вогнепальної зброї в ресторані готельного комплексу "Глобус" в Тернополі.

Головний поліцейський області тоді пообіцяв суворе покарання дебоширу, оскільки під час перегляду відеозапису із камер спостереження ресторану було чітко видно, як ОСОБА_7 розмахує пістолетом серед банкетної зали і цілиться ним в гостей закладу, провокуючи конфлікт.

Аби виправдати свою тодішню - негідну воїна поведінку, ОСОБА_7 почав виправдовуватись, що мовляв боровся із якимись "примарними сепаратистами".

Кримінальний рецидив

Вочевидь розуміючи, що всі попередні кримінальні правопорушення йому зійшли із рук, влітку 8 червня 2018 року ОСОБА_4 в своєму притаманному стилі і зі зброєю в руках знову затіяв розбірки під баром "Теко", що знаходиться на вулиці Острозького.

Проте і того разу ОСОБА_4 якимось дивом знову залишився на волі...

Шлях від добровольця до "тітушки"

На сьогодні, після чисельних приводів в поліцію ОСОБА_4 залишається на волі і нахабно продовжує займатися безчинством і відвертим бандитизмом, підло й ганебно прикриваючись при цьому посвідченням добровольця АТО.

За інформацією видання ОСОБА_7 із спільниками займається залякуванням дрібних фермерів Тернопільщини, нав`язливо пропонуючи їм послуги власної охорони, приймає участь у силових бізнес-конфліктах.

Також ОСОБА_7 не гидує "підкормитись" і у "опозиційних" політичних сил, які ситуативно наймають його для участі у мітингах та для огульної критики місцевої і центральної влади у численних інтерв`ю. Шкода, що при цьому Починок часто одягає мундир воїна, честь якого він особисто давно зганьбив».

01.02.2021 позивач подав заяву про уточнення позовної вимоги про спростування та просив зобов`язати відповідача спростувати в строк не пізніше місяця з дати набрання законної сили судового рішення у цій справі, поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення за власний рахунок у мережі Інтернет на веб-сайті газети « ІНФОРМАЦІЯ_5 вступної та резолютивної частини рішення суду цій справі під заголовком «Спростування».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року позов було задоволено.

Визнано недостовірною і такою, що порушує честь та гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 у публікації під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 - знову в епіцентрі кримінальних розбірок», а саме її наступний текст:

«Колишній доброволець, ОСОБА_4 - знову в епіцентрі кримінальних розбірок.

Колишній снайпер-доброволець із Тернополя схоже знову втрапив у кримінал. Цього разу "герой" кримінальних хронік був помічений при спробі рейдерського захоплення одного із підприємств в обласному центрі.

Раніше ОСОБА_4 вже здобув собі славу одіозного і неоднозначного персонажа своїми висловами та поведінкою як на фронті, так і після демобілізації.

І якщо подвиги Починка в зоні АТО є досить сумнівними, то ще більш сумнівними є його так звані «подвиги в цивільному житті».

« ОСОБА_5 »

Перший так званий «подвиг на цивілці" стався 2 роки тому - а саме 22 вересня 2016 року - у місті Кременець, де в місцевому ресторані ОСОБА_4 прострелив гумовою кулею ногу голові Зборівської РДА ОСОБА_11.

22 квітня 2017 року, перебуваючи в стані важкого алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 спровокував бійку із застосуванням вогнепальної зброї в ресторані готельного комплексу «Глобус`в Тернополі.

Головний поліцейський області тоді пообіцяв суворе покарання дебоширу, оскільки під час перегляду відеозапису із камер спостереження ресторану було чітко видно, як ОСОБА_7 розмахує пістолетом серед банкетної зали і цілиться ним в гостей закладу, провокуючи конфлікт.

Аби виправдати свою тодішню - негідну воїна поведінку, ОСОБА_7 почав виправдовуватись, що мовляв боровся із якимись "примарними сепаратистами".

Кримінальний рецидив

Вочевидь розуміючи, що всі попередні кримінальні правопорушення йому зійшли із рук, влітку 8 червня 2018 року ОСОБА_4 в своєму притаманному стилі і зі зброєю в руках знову затіяв розбірки під баром "Теко", що знаходиться на вулиці Острозького.

Проте і того разу ОСОБА_4 якимось дивом знову залишився на волі...

Шлях від добровольця до "тітушки"

На сьогодні, після чисельних приводів в поліцію ОСОБА_4 залишається на волі і нахабно продовжує займатися безчинством і відвертим бандитизмом, підло й ганебно прикриваючись при цьому посвідченням добровольця АТО.

За інформацією видання ОСОБА_7 із спільниками займається залякуванням дрібних фермерів Тернопільщини, нав`язливо пропонуючи їм послуги власної охорони, приймає участь у силових бізнес-конфліктах.

Також ОСОБА_7 не гидує "підкормитись" і у "опозиційних" політичних сил, які ситуативно наймають його для участі у мітингах та для огульної критики місцевої і центральної влади у численних інтерв`ю. Шкода, що при цьому ОСОБА_7 часто одягає мундир воїна, честь якого він особисто давно зганьбив.».

Зобов`язано ОСОБА_2 в строк не пізніше місяця з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом розміщення за власний рахунок у мережі Інтернет, на веб-сайті газети "Голос України" (golos.com.ua) вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, під заголовком "Спростування".

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення позивача, його представника ОСОБА_10 , та представника відповідача - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що розміщена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на інформаційному ресурсі: ІНФОРМАЦІЯ_2 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , у публікації під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_4 »інформація є недостовірною, містить звинувачення у вчиненні ним злочинів, принижує його честь і гідність, порочить ділову репутацію, негативно характеризує його особу. В зв`язку з цим просив зобов`язати відповідача спростувати поширену інформацію шляхом розміщення в строк не пізніше місяця з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі інформацію шляхом розміщення за власний рахунок у мережі Інтернет, на веб-сайті газети "Голос України" (golos.com.ua) вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, під заголовком "Спростування".

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року було скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є власником інформаційного ресурсу (сайту) ІНФОРМАЦІЯ_2 , а поширена ним 15.12.2018 інформація під заголовком «Колишній доброволець, ОСОБА_4 - знову в епіцентрі кримінальних розбірок», є недостовірною, порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, містить посилання на нібито порушення ним норм чинного законодавства, принципів моралі та неетичну поведінку. Оскільки зазначений інформаційний ресурс припинив свою діяльність, суд зобов`язав відповідача розмістити спростування інформації на веб-сайті газети «Голос України».

Застосовуючи норми матеріального права, суд першої інстанції посилався на положення ст. 32 Конституції України, стст. 201, 277, 297, 299 ЦК України, Закон України «Про телекомунікації», Закон України «Про авторське право та суміжні права».

Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам і судом не було застосовано положення Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закон України «Про інформацію», ст. 302 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 201 ЦК України передбачено, зокрема, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого нейманового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить про те, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

В ч. 4 ст. 10 ЦПК України закріплено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року було ратифіковано Конвенцію про захист прав людини та основних свобод, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року і є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, від 06 жовтня 2015 року).

В ст. 302 ЦК України закріплено право фізичної особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

В ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

В постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року (справа №347/201/16) зроблено висновок про те, що повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги Довідку від Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», яка була видана представнику позивача 13.03.2019, згідно якої власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 є реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 , підставою для складання якої стало свідоцтво про акредитацію від 22.11.2017, видане об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр».

Разом з тим, суд першої інстанції не визначився з характером поширеної інформації, чи є вона оціночними судженнями, чи фактичним твердженням, джерелом походження вказаної інформації, не взяв до уваги заперечення відповідача щодо заявлених вимог.

Зазначення в рішенні суду про те, що представник відповідача тільки на стадії судових дебатів надав докази, що позбавило суд першої інстанції можливості їх дослідити, є безпідставним. Згідно ч. 1 ст. 243 ЦПК України якщо під час судових дебатів виникає необхідність з`ясування нових обставин, що мають значення для справи, або дослідження нових доказів, суд постановляє ухвалу про повернення до з`ясування обставин у справі. Після закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами судові дебати проводяться в загальному порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.06.2021 посилався на те, що частина поширеної відносно позивача інформації була отримана ним з відкритих джерел: інформація, розміщена на інформаційному ресурсі «Антикор» від 26.04.2017, на сайті 0352.ua міста Тернополя від 22.04.2017, сайт «Галас - агенція новин з Тернополя» від 27.04.2017.

Враховуючи наведене, частина інформації була отримана відповідачем з відкритих джерел, зокрема щодо подій, які мали місце до червня 2018 року.

Частина інформації щодо подій після червня 2018 року викладена відповідачем у формі оціночних суджень, що слід розглядати як свободу вираження поглядів, яка є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому.

Разом з тим, поширена інформація також містить фактичні твердження, походження інформації про які представник відповідача назвати не зміг.

Зокрема, це стосується наступного: «Вочевидь розуміючи, що всі попередні кримінальні правопорушення зійшли із рук, влітку 8 червня 2018 року ОСОБА_4 в своєму притаманному стилі і зі зброєю в руках знову затіяв розбірки під баром «Теко», що знаходиться на вулиці Острозького.

ОСОБА_4 … продовжує займатись… відвертим бандитизмом», «…Починок із спільниками займається залякуванням дрібних фермерів Тернопільщини… приймає участь у силових бізнес-конфліктах», в зв`язку з чим інформацію слід визнати, як недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача опублікувати спростування на веб-сайті газети «Голосу України», слід зазначити, що інформація не поширювалась на вказаному сайті. Відповідно до ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь та спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі є неможливим у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Враховуючи те, що відповідачем було поширено інформацію на інформаційному ресурсі, який містив новини Тернополя, та функціонування якого припинено, розміщення спростування на веб-сайті газети «Голос України», яка є офіційним друкованим виданням Верховної Ради України, розміщення такого спростування не є співмірним.

Крім того, слід зазначити, що в своїх рішеннях ЄСПЛ виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 3 457 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію:

« Вочевидь розуміючи, що всі попередні кримінальні правопорушення зійшли із рук, влітку 8 червня 2018 року ОСОБА_4 в своєму притаманному стилі і зі зброєю в руках знову затіяв розбірки під баром «Теко», що знаходиться на вулиці Острозького.

ОСОБА_4 … продовжує займатись… відвертим бандитизмом», «…Починок із спільниками займається залякуваннм дрібних фермерів Тернопільщини… приймає участь у силових бізнес-конфліктах».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 457 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді