27 січня 2022 року м.Київ
Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Скрипки О.І.
при секретарі Моторенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації,-
Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі по тексту ПрАТ «СК УНІКА») звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.01.2019 року між страховою компанією та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 003298/4017/0000082, за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .
17.11.2019 року о 01.15 год. по вул.Столичне шосе (поблизу спортивної бази «Динамо») в м.Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, а саме при перестроюванні, зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перед розворотом завчасно не прийняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів. Винною особою у даній ДТП визнано відповідача відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 14.02.2020 року.
Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ СК «Євроінс Україна» згідно полісу № ЕР 101775614. ПАТ «УПСК» було здійснено виплату в межах ліміту за вирахуванням франшизи та з урахування коефіцієнту фізичного зносу ТЗ в розмірі 99 000,00 грн. Відтак, різниця між фактичним розміром шкоди і відшкодованою шкодою склала 297 946,58 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача суму завданих збитків в розмірі 297 946,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4469,20 грн.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника, у якій позовні вимоги підтримав.
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 23.01.2019 року між ПрАТ «СК «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 003298/4017/0000082, за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .
Пунктами 1.8, 9.3 даного договору встановлено, що відшкодування збитків проводить без урахування зносу деталей, що замінюються при ремонті, а розмір страхового відшкодування визначається, виходячи з фактичного розміру збитків.
17.11.2019 року о 01.15 год. по вул.Столичне шосе (поблизу спортивної бази «Динамо») в м.Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, а саме при перестроюванні, зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перед розворотом завчасно не прийняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів.
Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 14.02.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
В результаті вказаної ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .
20.11.2019 року страхувальник ОСОБА_2 звернувся із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.
Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до ПрАТ «СК «УНІКА» (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПАТ СК «Євроінс Україна», мають подвійну правову природу та регулюються, по-перше, умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а по-друге, умовами, визначеними у договорі добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 25 Закону України «Про страхування».
Суд враховує те, що умовами договору № 003298/4017/0000082 від 23.01.2019 року добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик ПрАТ «СК «УНІКА» на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану забезпеченому транспортному засобу, в тому числі і вартість відновлювального ремонту. Також, вказаним договором визначено, що страхове відшкодування виплачується без урахування експлуатаційного (фізичного) зносу запасних частин, деталей і обладнання, що підлягають заміні.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду судом встановлено, що позивачем свої зобов`язання за договором № 003298/4017/0000082 від 23.01.2019 року виконано належним чином та в повному обсязі. Відтак, з урахуванням сплати ПАТ СК «Євроінс Україна» частини виплаченого страхового відшкодування відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме відповідач має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності свого страховика згідно полісу № ЕР/101775614, що становить 297 946,58 грн. Вказану суму необхідно стягнути з урахуванням вимог ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.
Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду наведеного, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що вищевикладене є достатніми та вичерпними підставами для задоволення позову.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4469,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: