Провадження №2/521/315/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації, скасування рішень та записів про право власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просила скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ; 1110.3. Будинки садибного типу» від 21.02.2019 року, серія та номер: ОД 76, зареєстровану управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; Скасувати рішення державного реєстратора від 26.02.2019 року (індексний номер рішення: 45704597) про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 13404457 розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Скасувати рішення державного реєстратора від 21.06.2019 року (індексний номер рішення: 47455558) про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 13404446 розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 13404446 про право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 112.2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 13404457 про право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності за ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 112,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення житлового будинку, загальною площею 112.2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що територіальна громада м. Одеси як власник земель комунальної власності в особі Одеської міської ради вимушена звернутись до суду за захистом прав та законних інтересів у зв`язку з самочинним будівництвом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житлового будинку, загальною площею 112,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , протиправним оформленням права спільної часткової власності на такий будинок, з огляду на наступне.

Первісний власник - гр. ОСОБА_4 набула право власності на нежитлові підсобні приміщення загальною площею 69,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2006 року у справі № 2-2073/2006. 08.08.2006 року ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу відчужила вищевказані приміщення на користь гр. ОСОБА_5 23.02.2016 року між ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлових підсобних приміщень загальною площею 69,4 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вищевказаного договору приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності (по Ѕ частині) на нежитлові підсобні приміщення загальною площею 69,4 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Однак, пізніше відповідачі, зруйнувавши вищевказані нежитлові підсобні приміщення, на їх місці здійснили будівництво житлового будинку загальною площею 112,2 кв. м.

21.02.2019 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ; (код об`єкта згідно ДК 018-2000) - 1110.3. Будинки садибного типу», за номером: ОД 76 і далі - Декларація) на вищевказаний об`єкт. 26.02.2019 року державним реєстратором Баховою В.І. прийнято рішення про внесення змін до запису про право власності № 13404446 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме нежитлові підсобні приміщення змінено на житловий будинок, а також змінено загальну площу об`єкта - з 69.4 кв. м. на 117,8 кв. м. 21.06.2019 року державним реєстратором Іскровим О.В. прийнято рішення про внесення змін до запису про право власності № 13404446 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, яким загальну площу об`єкта змінено з 117, 8 кв. м. на 112,2 кв. м.

Одеська міська рада вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зруйновано належні їм на підставі договору купівлі-продажу нежитлові підсобні приміщення та здійснено самочинне будівництво окремого житлового будинку, загальною площею 112,2 кв. м. на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси, які не були відведені для таких цілей у встановленому законом порядку, здійснено первісне введення до експлуатації такого будинку як нового об`єкта нерухомого майна, зареєстровано на нього право спільної часткової власності в порушення вимог чинного законодавства, так як нежитлові підсобні приміщення загальною площею 69,4 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зруйновано під час проведення будівництва нового житлового будинку за цією ж адресою.

Так, управлінням архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проводилась позапланова перевірка порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами такої складено акт та видано ОСОБА_1 припис від 04.10.2018 року № 621/18 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Відповідно до акту № 001232, складеного за результатами такої перевірки, ОСОБА_1 не надано проектну документацію на реконструкцію нежитлового приміщення, погоджену у встановленому порядку, та документи, які надають право на виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення. Документи, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою надані не були. При цьому, зазначено, що ОСОБА_1 виконує реконструкцію нежитлових приміщень шляхом кладки зовнішніх стін у рівні першого поверху на місці раніше зруйнованих.

Крім цього, вищевказане інформація викладена в приписі від 04.10.2018 року № 621/18 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. За результатами проведеної позапланової перевірки ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності. У постанові по справі про адміністративне правопорушення від 18.10.2018 року № 734/18 встановлено, що ОСОБА_1 виконував реконструкцію нежитлових приміщень шляхом кладки зовнішніх стін у рівні першого поверху на місці раніше зруйнованих. При цьому, ОСОБА_1 під час проведення перевірки не надав проектну документацію на реконструкцію нежитлового приміщення, погодженого у встановленому законом порядку, та документи, які дають право на виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення за вказаною адресою. Документи, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою також надані не були. На підставі вищезазначеного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 4 250 грн 00 коп.

Крім цього, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом від 16.06.2020 року № 1572-02/51 надано матеріали технічної інвентаризації нежилих підсобних приміщень, що знаходились за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаних матеріалах наявний технічний паспорт від 08.09.2006 року, виготовлений КП «ОМБТІ та РОН», на нежитлові підсобні приміщення, площею 69,4 кв. м. по АДРЕСА_1 . В свою чергу, в технічній характеристиці підсобних приміщень зазначено наступне: матеріал зовнішніх стін - черепашник, перекриття - дерев`яні балки, матеріал підлоги - дерев`яні. Однак, з технічного паспорту, виготовленого 22.02.2019 року ПП «А-2», вже на індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в технічній характеристиці будівель та споруд зазначено: фундамент - бут, залізобетон, стіни - газобетон, покрівля - метал профнастил. Таким чином, нежитлові підсобні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,4 кв. м. (об`єкт договору купівлі-продажу від 23.02.2016 року) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були фактично знищені, знесені та створено новий самочинно збудований об`єкт - житловий будинок, загальною площею 112,2 кв. м. Позивач зазначає, що, оскільки предмет договору купівлі-продажу від 23.02.2016 року № 673 (нежитлові підсобні приміщення, загальною площею 69.4 кв. м.) знищений співвідповідачами по справі, то проведення реєстраційних дій та здійснення будь-яких інших дій щодо знищеного об`єкта є неприпустимим.

Одеська міська рада вважає, що будівництво відповідачами житлового будинку на місці зруйнованих підсобних приміщень на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси, які не були відведені для таких цілей у встановленому законом порядку, є самочинним, а реєстрація Декларації є незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом в зв`язку із тим, що спірна Декларація не відповідає вимогам чинного законодавства, так як реконструкція підсобних приміщень, що належали на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7 фактично не відбулась, оскільки останніми зруйновано належні їм на праві власності приміщення та збудовано окремий об`єкт?нерухомості, загальною площею 112,2 кв. м., на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, документи, які підтверджують право власності чи користування зазначеною земельною ділянкою у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не оформлені, що не відповідає вимогам ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Крім цього, у спірній Декларації вказані недостовірні відомості стосовно проведеного виду будівництва, оскільки при порівнянні технічного паспорту від 08.09.2006 року, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» на нежитлові підсобні приміщення, площею 69,4 кв. м. по АДРЕСА_1 та технічного паспорту, виготовленого 22.02.2019 року ПП «А-2» вже на індивідуальний житловий будинок за цією ж адресою, в технічній характеристиці приміщень зазначено недостовірні дані про геометричні розміри приміщень та будинку в цілому, оскільки довжину та ширину стін як за внутрішніми обмірами, так і за зовнішніми обмірами замовниками будівництва було збільшено. Таким чином, спірна Декларація та визначений у ній вид будівництва не відповідає дійсності, оскільки нею фактично узаконено окремий новозбудований об`єкт нерухомості. Відповідачам не видавались містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» та ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в спірній Декларації зазначені недостовірні відомості стосовно відсутності необхідності пред`явлення документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Так, у графі інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, в спірній Декларації зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 відомості щодо земельної ділянки не зазначаються у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкції або капітального ремонту автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення. Житловий будинок збудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, що безпосередньо свідчить про наявність самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Одеська міська рада вважає, що рішення державного реєстратора Бахової В.І. від 26.02.2019 року (індексний номер рішення: 45704597) та державного реєстратора Іскрова О.В. від 21.06.2019 року (індексний номер рішення: 47455558) про реєстрацію змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритих на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) підлягають скасуванню виходячи з того, що визнання та підтвердження державою факту набуття відповідачами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є неприпустимим, оскільки прямо суперечить положенням законодавства, та порушує право власності територіальної громади м. Одеси на землю комунальної власності, яка під будівництво такого об`єкта не відводилась, та створює умови для її незаконного використання.

На думку позивача, підставами виникнення права спільної сумісної власності відповідачів стали документи, які не є належними та такими, що посвідчують виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна та не можуть слугувати достатніми підставами для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з огляду на те, що предмет вищевказаного договору купівлі-продажу знищений відповідачами, а тому, такий договір не може підтверджувати право останніх на новозбудований об`єкт. Саме рішення, на думку позивача, не містить підставу його прийняття з обов`язковим посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інші нормативно-правові акти, прийняті відповідно до нього.

При цьому, оскаржувані рішення в якості підстави їх прийняття містять посилання на п. 38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року 1141, згідно із яким до Державного реєстру прав під час проведення державної реєстрації припинення речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень вносяться відомості про підставу для державної реєстрації припинення речового права, обтяження речового права: назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ; додаткові відомості про документ (за наявності). Тобто, вочевидь вказаний пункт Порядку № 1141 не стосується питання, щодо якого прийнято оскаржуване рішення. Таким чином, оскаржуваними рішеннями державного реєстратора під виглядом зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна фактично зареєстровано право власності на побудований на земельній ділянці комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок, 112,2 кв. м.

Позивач також вважає, що, враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 здійснили самочинне будівництво нового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим зайнявши земельну ділянку за вищезазначеною адресою, що належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, така земельна ділянка повинна бути звільнена шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.

В ході розгляду справи представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Сторона відповідачів в ході розгляду справи проти позову заперечували, подали до суду відзив на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що оскаржувана Одеською міською радою Декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ; 1110.3. Будинки садибного типу» від 21.02.2019 року, серія та номер: ОД 76, зареєстрована у встановленому законом порядку управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є актом індивідуальної дії, що втратив свою силу внаслідок його виконання - реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, компетентним органом державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради під час реєстрації спірної Декларації перевірено дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, та відповідність положенням містобудівної документації під час реконструкції нежитлових підсобних приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . Сам факт реєстрації такої декларації та отримання права власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення.

Також сторона відповідачів зазначає, що під час проведення будівництва ОСОБА_1 вже було притягнуто до відповідальності за порушення вимог містобудівного законодавства, однак, після усунення недоліків та виконання приписів компетентного органу державного архітектурно-будівельного контролю, цим самим органом зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ; 1110.3. Будинки садибного типу» від 21.02.2019 року, серія та номер: ОД 76, чим підтверджено відповідність реконструйованих нежитлових приміщень вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, та відповідність положенням містобудівної документації.

На думку відповідачів, Одеська міська рада не надала належних та допустимих доказів проведення будівництва саме нового об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_7 після отримання вищевказаного об`єкта у власність, за договором, дійсність якого не оспорюється Одеською міською радою, прийняли рішення щодо проведення будівельних робіт з реконструкції цього об`єкта без зміни геометричних розмірів у плані. У відповідності до вимог чинного законодавства, компетентним органом державного архітектурно-будівельного контролю зареєстровано у встановленому порядку Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 » від 13.02.2019 року серія та номер: ОД 18. В свою чергу, у вищевказаному повідомлені зазначено вид будівництва: «Реконструкція», код об`єкта 1110.3 (згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000). Крім цього, будівництво об`єкта відбувалось на підставі проектної документації, розробленої ТОВ «БУДПРОФ1 ПЛЮС» та під керівництвом головного архітектора проекту - ОСОБА_10 . Експертиза проекту будівництва проведена ТОВ «ПРОЕКСП», експертом Бачинським В.В., сертифікат АЕ 004301 та за результатами складено позитивний експертний звіт№ 0285- 18/ПРОЕКСП від 10.05.2018 року. Технічний нагляд проведених будівельних робіт здійснювався ОСОБА_11 (кваліфікаційний сертифікат серія AT 000473).

В обґрунтування заперечень відповідачами зазначено про те, що Одеською міською радою не надано належних та допустимих доказів знищення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нежитлових підсобних приміщень за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,4 кв. м., що були об`єктом договору купівлі-продажу від 23.02.2016 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набуто право спільної часткової власності на вищевказаний об`єкт нерухомості. За набутим згідно із законом права власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перейшло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться їх власне майно, яке не може бути знесено, оскільки захищено законом, в порядку статті 120 ЗК України.

У відзиві сторона відповідачів посилається і на те, що Одеською міською радою помилково тлумачяться положення, які регулюють припинення права власності на майно у разі його знищення, так як у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Як станом на момент проведення органом державного архітектурно- будівельного контролю перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства, так і на момент реєстрації цим органом повідомлення про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 », а також і на момент прийняття державними реєстраторами рішень про зміни до об`єкта нерухомого майна, безпосередньо закон пов`язував припинення права власності у зв`язку із знищенням речі із внесенням змін до державного реєстру. Однак, ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_7 з відповідними заявами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміни (знищення об`єкта) не звертались, оскільки такий об`єкт не знищений, а реконструйований у відповідності до проектної і дозвільної документації, як того і вимагало чинне законодавство. В свою чергу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про знищення нежитлових підсобних приміщень відсутній, що свідчить про безпідставність тверджень Одеської міської ради про знищення таких приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Також стороною відповідачів зазначено про безпідставність позовних вимог щодо скасування рішень державних реєстраторів, так як державними реєстраторами КП «Юридичний департамент реєстрації» Іскровим О.В. та юридичного департаменту Одеської міської ради Баховою В.І. під час прийняття оскаржуваних Одеською міською радою рішень були отримані відомості з Єдиного реєстру документів, а саме про Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), яка стала підставою для внесення змін до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме внесення змін до виду об`єкта та площі такого об`єкта. Дана декларація є чинною.

Пред`явлення Одеською міською радою вимог про звільнення земельної ділянки шляхом знесення житлового будинку, що належить на праві власності відповідачам та задоволення такої вимоги судом, порушує, на думку сторони відповідачів, гарантоване ОСОБА_1 та ОСОБА_7 право на мирне володіння майном, регламентоване положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 130 набули у спільну часткову власність в рівних частках нежитлові підсобні приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м. (т. 2 а. с. 57-58 об.). Право власності відповідачів на вказані нежитлові приміщення було зареєстровано в установленому законом порядку.

21.02.2019 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ; (код об`єкта згідно ДК 018-2000) - 1110.3. Будинки садибного типу», за номером: ОД 76 на вищевказаний об`єкт (т. 2 а. с. 59-61).

26.02.2019 року державним реєстратором Баховою В.І. прийнято рішення про внесення змін до запису про право власності № 13404446 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме нежитлові підсобні приміщення змінено на житловий будинок, а також змінено загальну площу об`єкта - з 69.4 кв. м. на 117,8 кв. м. (т. 2 а. с. 70).

21.06.2019 року державним реєстратором Іскровим О.В. прийнято рішення про внесення змін до запису про право власності № 13404446 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, яким загальну площу об`єкта змінено з 117,8 кв. м. на 112,2 кв. м. (т. 2 а. с. 71).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, в тому числі і в частині скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 , Одеська міська рада вказує на те, що реконструкція підсобних приміщень, що належали на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7 фактично не відбулась, оскільки останніми зруйновано належні їм на праві власності приміщення та збудовано окремий об`єкт нерухомості загальною площею 112,2 кв. м.

При цьому, на підтвердження своїх доводів позивачем наводиться порівняльний аналіз двох технічних паспортів, від 08.09.2006 року, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» на нежитлові підсобні приміщення площею 69,4 кв. м. та від 22.02.2019 року, виготовленого ПП «А-2» на індивідуальний житловий будинок за цією ж адресою, з посиланням на те, що довжину та ширину стін замовниками будівництва було збільшено.

Суд не погоджується із доводами позивача про збільшення площі забудови відповідачами. Так, із технічного паспорта від 08.09.2006 року вбачається, що загальна площа нежитлового приміщення становить 69,4 кв. м. (т. 1 а. с. 97), в той час, як із технічного паспорта від 22.02.2019 року вбачається, що загальна площа першого поверху спірного житлового будинку становить 63,7 кв. м. (т. 1 а. с. 115). Тобто, доводи позивача в цій частині спростовуються наявними матеріалами справи, а саме порівняння технічних характеристик спірних приміщень не свідчать про те, що відбулось будівництво нового об`єкта, а не його реконструкція.

Відповідно до висновку судового експерта № 45/21 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 22.10.2021 року за заявою ОСОБА_13 для подання до Малиновського районного суду м. Одеси в результаті проведеного дослідження, враховуючи часткове збереження фундаменту та стан нежитлового приміщення, загальною площею 69,4 кв. м. встановлено, що фактично виконані будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 відносяться до реконструкції. Крім того, на підставі проведеного обстеження можна зробити висновок про те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,2 кв. м. з технічної точки зору, придатний до подальшої експлуатації (т. 2 а. с. 128-139).

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не вбачає підстав, передбачених статтею 106 ЦПК України для не прийняття висновку експерта до розгляду.

Доказів, які б спростовували висновок експерта, Одеською міською радою суду не надано. Так же, як і доказів того, що ОСОБА_13 та ОСОБА_3 були фактично знищені (знесені) та створено новий самочинно збудований об`єкт - житловий будинок, загальною площею 112.2 кв. м., в зв`язку із чим право власності відповідачів безпосередньо припиняється в порядку статті 349 ЦК України.

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що здійснені відповідачами роботи мають ознаки реконструкції, а не нового будівництва, та не потребують видачі містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку, передбаченому ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст. 26, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 відомості щодо земельної ділянки не зазначаються у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкції або капітального ремонту автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення.

Згідно з п. 3.21 Розділу З ДБН А.2.2-3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

В свою чергу, новим будівництвом є будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЗУ України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Із матеріалів справи вбачається, що Управлінням ДАБК Одеської міської ради 12.02.2019 року зареєстровано у встановленому порядку Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) «Реконструкція нежитлових підсобних приміщень під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: Одеська область, м. Одеса (т. 2 а. с. 83).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Положеннями ч. 5 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 та 6 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного?контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до ч. 9 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Відмовляючи в позові, суд зауважує на тому, що управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради під час реєстрації оспорюваної Декларації перевірено дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, та відповідність положенням містобудівної документації, не повернуто Декларацію на доопрацювання, що свідчить про відсутність правових підстав для скасування реєстрації такої Декларації.

Надаючи правову оцінку доводам Одеської міської ради щодо самочинного будівництва відповідачами житлового будинку на місці зруйнованих підсобних приміщень на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси, які не були відведені для таких цілей у встановленому законом порядку, суд зауважує на наступному.

23.02.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлових підсобних приміщень загальною площею 69,4 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаного договору приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності (по Ѕ частині) на нежитлові підсобні приміщення загальною площею 69,4 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набуто право спільної часткової власності на вищевказаний об`єкт нерухомості.

Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За набутим згідно із законом права власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перейшло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться їх власне майно, яке не може бути знесено, оскільки не має ознак самочинного будівництва, передбаченого статтею 376 ЦК України.

Стосовно скасування рішень державного реєстратора Іскрова О.В. від 26.02.2019 року (індексний номер рішення: 45704597) та рішення державного реєстратора Бахової В.І. від 21.06.2019 року (індексний номер рішення: 47455558) про внесення змін до запису № 13404446 розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та записів про право власності по Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за цією ж адресою за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суд зауважує на наступному.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до п. 43 Порядку для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалася в результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор з використанням наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі.

Так, державними реєстраторами КП «Юридичний департамент реєстрації» Іскровим О.В. та юридичного департаменту Одеської міської ради Баховою В.І. під час прийняття оскаржуваних Одеською міською радою рішень були отримані відомості з Єдиного реєстру документів, а саме про Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), яка стала підставою для внесення змін до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме внесення змін до виду об`єкта та площі такого об`єкта. Дана декларація є чинною.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ч. 1. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Згідно абз. 2 п.58 Порядку № 1127 за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації.

Таким чином, державними реєстраторами при розгляді та прийняті оскаржуваних рішень було дотримано встановлені Законом норми, а тому підстави для скасування зазначених рішень державних реєстраторів та записів про право власності - відсутні.

Відмовляючи в позові в частині звільнення земельної ділянки шляхом знесення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що задоволення такої вимоги порушує гарантоване ОСОБА_1 та ОСОБА_7 право на мирне володіння майном, регламентоване положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право на вільне володіння майном та обумовлюється виняткові випадки втручання в таке право. Змістом цієї статті визначено перелік засад для оцінки відповідності втручання в право власності. До них належить оцінка того: чи передбачено таке втручання національним законом; чи має воно певний суспільний інтерес; чи забезпечується справедлива рівновага між інтересами суспільства та власника майна. Тільки одночасна наявність усіх цих критеріїв підтверджує правомірність втручання в право власності.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд вважає, що спірна ситуація не відповідає згаданим трьом критеріям ст.1 Першого протоколу до Конвенції, зобов`язання відповідачів до знесення житлового будинку, право власності на який зареєстровано в установленому законом порядку із дотриманням порядку його набуття буде порушувати принцип справедливої рівноваги між інтересами суспільства та власників майна.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. ст. 31, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 5, 10, 18, 22, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 11, 316, 317, 319, 321, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 78, 81, 89, 258-259, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації, скасування рішень та записів про право власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева