ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1289/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС», третя особа, яка не заявляює самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ "Платінум Фіненс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обгрунтований тим, що що 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В., видано виконавчий напис № 1380 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС» загальної суми заборгованості в розмірі 16 960,99 грн. Зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», положень актів цивільного законодавства України, якими врегульовані питання про вчинення виконавчих написів нотаріусами, а відтак є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року матеріали справи передані за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. У листопаді 2020 року зазначена цивільна справа надійшла до вищезгаданого суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 11 січня 2021 року справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

10 грудня 2021 року матеріали цивільної справи № 755/14457/20 надійшли до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 755/14457/20 між суддями від 13 грудня 2021 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 20 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками була отримана представником відповідача 26 січня 2022 року, про що свідчить зворотнє повідомлення, яке повернулося на адресу суду.

Згідно частини четвертої статті 128 ЦПК України, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Відповідно до частини 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву.

11 лютого 2022 року на адресу суду від третьої особи на виконання вимог ухвали суду від 28 грудня 2021 року були надіслані завірені належним чином копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 1380 від 28 квітня 2020 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ПЛАТИНУМ ФІНАНС" заборгованості в сумі 6960,99 грн.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 62937454 від 02 вересня 2020 року, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пімаховою Д.В., вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 1380 від 28 квітня 2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В., за яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість на користь ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС». Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника - 6960,99 грн.

Відповідно до копії виконавчого напису №1380 від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 500055700, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». 30 вересня 2009 року, згідно договору факторингу, право вимоги було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно з договором факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, право вимоги перейшло до ТОВ «Купер Прайс». Відповідно до договору факторингу №1501/2020 від 15 січня 2020 року, право вимоги перейшло до ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС».

Відповідно до пункту 1 частин другої, шостої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до пунктів 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Так, відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано, на підставі яких документів останній було вчинено. Загальна сума заборгованості у вчиненому спірному виконавчому написі вказана у розмірі 6960,99 грн.

З наданих приватним нотаріусом Кубою Ю.В. на вимогу суду доказі вбачається, що для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу були надані наступні документи: копію заяви ОСОБА_1 з пропозицією до ЗАТ "Альфа-Банку" про надання йому кредиту шляхом перерахування коштів на картковий рахунок у сумі 2240 доларів США з остаточною датою повернення кредиту 26 червня 2009 року; копії договорів факторингу від 30 вересня 2009 року, від 18 грудня 2012 року з додатком, від 15 січня 2020 року; розрахунок заборгованості від 15 січня 2020 року підписаний директором ТОВ Купер Прайс" та від 25 лютого 2020 року за підписом директора ТОВ "Платінум Фіненс".

Отже, з наданих суду документів встановлено, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, докази наявності заборгованості позивача перед ПАТ "Альфа-Банк" станом на 30 вересня 2009 року відсутні, як і відсутні докази відступлення за вказаним договором банком право вимоги саме до позивача. Крім того, надані матеріали також не містять доказів того, що боржник ОСОБА_1 повідомлявся кредитором про необхідність погашення заборгованості та про звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, що позбавляло можливість позивача вчинити дії для захисту своїх прав.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.

Так позивач у позові вказав, що він не визнає вимоги про стягнення з нього на користь ТОВ "ПЛАТІНУМ ФІНЕНС" заборгованості. Зазначив, що ПАТ "Альфа Банк" з яким позивач заключав кредитний договір, ніколи не зверталося до нього з вимогою про стягнення заборгованості, до того ж ОСОБА_1 не був повідомлений про заміну стягувача.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано; визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28 квітня 2020 року, тобто після набрання законної сили вищевказаною постановою, з порушенням порядку його вчинення, в тому числі й з тих підстав, що договір, на виконання якого вчинявся такий виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено наявність заборгованості у боржника, безспірність такої суми заборгованості, докази наявності нотаріально посвідченого кредитного договору, крім того не повідомлено боржника про щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1261,60 грн за подання позову до суду та заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст. ст. 589, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, ст. ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС», третя особа, яка не заявляює самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Юлією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1380, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС» заборгованості в загальній сумі 6960,99 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1261,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС», , м. Київ, вул. Лариси Руденко, 6-а, оф. 525.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 18 лютого 2022 року.

Суддя К.В.Шаповалова