Справа №443/1852/21
Провадження №2/443/299/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2022 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади села Махлинець в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить: встановити факт родинних відносин а саме те, що вона є дочкою ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Облазницької сільської ради площею 3.65 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №134652679, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №142 від 19.03.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Облазницькій сільській раді за №774.

Позовні вимоги мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Облазницької сільської ради, площею 3,65 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №134652679 від 30.05.1997 року. Згідно довідки Гніздичівської селищної ради № 778 від 27.01.2021 року, ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті із ОСОБА_2 по даній адресі в АДРЕСА_1 проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 . Заповіту від ОСОБА_2 за даними виконкому Облазницької сільської ради не посвідчувалося. Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишала, то спадкування відбулося за законом. Стверджує, що крім позивачки, інших спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , не було, оскільки чоловік покійної ОСОБА_4 помер швидше, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_2 , позивачка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак юридично спадщину не оформила.

19.11.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Облазницької сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном. Окрім того, позивачка немає можливості документально підтвердити родинні відносини між нею та матір`ю, оскільки у свідоцтві про народження позивачки її ім`я вказано - ОСОБА_5 , а у паспорті ОСОБА_6 .

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин між спадкоємцем і спадкодавцем та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з мотивів викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої повідомляє, що із змістом позовної заяви ознайомлені, заперечень щодо вимог заявника не мають, крім того, просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Облазницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 21.11.1996 року (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входило право на земельну частку (пай) на території Облазницької сільської ради, площею 3,65 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №134652679 від 30.05.1997 року (а.с.16).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Згідно довідки Гніздичівської селищної ради № 778 від 27.01.2021 року, ОСОБА_2 постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті із ОСОБА_2 по даній адресі в АДРЕСА_1 проживала без реєстрації дочка - ОСОБА_1 . Заповіту від ОСОБА_2 за даними виконкому Облазницької сільської ради не посвідчувався (а.с.14).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом також встановлено, що інших спадкоємців першої черги за законом немає, оскільки батько позивача ОСОБА_4 помер швидше за матір, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак юридично спадщину не оформила, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65255430 від 18.06.2021 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про одруження виданого повторно Серії НОМЕР_4 , 14.09.1979 року укладено шлюб між ОСОБА_8 , 1958 року народження та ОСОБА_9 , 1954 року народження (а.с.11).

Як видно з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6-8).

Листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №120/02-31 від 19.11.2021 року (а.с.18), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Крім того позивачка не може позивачка немає можливості документально підтвердити родинні відносини між нею та матір`ю, оскільки у свідоцтві про народження позивачки її ім`я вказано - ОСОБА_5 , а у паспорті ОСОБА_6 .

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні, кожен окремо, дали покази про те, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , здійснювала догляд за мамою, займалася її похованням. ОСОБА_2 працювала в колгоспі та мала земельний пай.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Встановлення факту родинних відносин необхідний позивачу для реалізації його спадкових прав.

Суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту родинних відносин.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту родинних відносин, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №134652679 від 30.05.1997 року, є довідка відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.09.2021 року №97-13-0.22-53/375-21 (а.с.16).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відностн, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Облазницької сільської ради площею 3,65 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №134652679, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №142 від 19.03.1997 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Облазницькій сільській раді за №774.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка