Справа № 752/7208/15-ц
Провадження № 2/752/1178/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.01.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року до Голосіївського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_2 із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про повернення коштів із банківського вкладу.

Заява обґрунтована тим, що 20.05.2009 в м. Кіцмань між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу. Предметом договору є розміщення ОСОБА_2 у ПАТ «Укрсоцбанк» депозитного вкладу на суму 37000,00 грн, з оплатою 21% річних, терміном на один рік. ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» щодо повернення вкладу, однак працівники банку повідомили, що про існування такого депозитного вкладу немає жодних відомостей. 02.12.2014 ОСОБА_2 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до начальника УМВС України в Чернівецькій області.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь заборгованість по депозитному вкладу 37911 євро, що по курсу НБУ станом на 23.04.2015 (23,04 грн за 1 євро) становить 79486,62 грн; заборгованість по відсотках в сумі 3449,94 євро, що по курсу НБУ станом на 23.04.2015 (23,04 грн за 1 євро) становить 79486,62 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Сальникова Н.М. від 05.05.2015 відкрито провадження по справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2015 заявлений представником позивача ОСОБА_3 відвід судді і самовідвід головуючого судді Сальниковою Н.М. - задоволено. Передано цивільну справу № 752/7208/15-ц до цивільної канцелярії для передачі до розгляду справи в тому самому суді іншим суддею.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. від 22.07.2015 прийнято до провадження дану цивільну справу.

У лютому 2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в яких просив стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь заборгованість по депозитному вкладу 37911,53 євро, що по курсу НБУ станом на 01.02.2016 27,4229 грн за 1 євро складає 1039644,09 грн; стягнути заборгованість по відсоткам у розмірі 7026,26 євро, що по курсу НБУ станом на 01.02.2016 27,4229 грн за 1 євро складає 192680,43 грн.

У червні 2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в яких просив стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь заборгованість по депозитному вкладу 37911,53 євро, що по курсу НБУ станом на 09.06.2016 28,38 грн за 1 євро складає 1075929,22 грн; стягнути заборгованість по відсоткам у розмірі 8631,19 євро, що по курсу НБУ станом на 09.06.2016 28,38 грн за 1 євро складає 244953,17 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2016 в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.12.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2016 вважати неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2018 касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задоволено.

Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2016 та постанову Київського апеляційного суду від 13.06.2019 скасовано. Передано справу № 752/7208/15-ц на новий розгляд до суду першої інстанції.

У липні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року замінено сторону відповідача у цивільній справі №752/7208/15-ц за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості, а саме відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код: 23494714; місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100).

У лютому 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в яких просила стягнути з АТ «Альфа-Банк» на її користь заборгованість по депозитному вкладу 37911,53 євро, що по курсу НБУ станом на 17.02.2021 33,7708 грн за 1 євро складає 1280302,70 грн; стягнути заборгованість по відсоткам у розмірі 21622,19 євро, що по курсу НБУ станом на 17.02.2021 33,7708 грн за 1 євро складає 730198,65 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та просив задовольнити позовну заяву з урахування заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності та письмові пояснення та додаткові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 надано копію договору № 15/1 від 20.05.2019 банківського вкладу, згідно якого 20.05.2019 ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок банку та передано безпосередньо начальнику Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 у розмірі 37000,00 грн. В подальшому позивач вказує, що поповнював рахунки, отримував проценти за депозитним вкладом.

У 2014 ОСОБА_2 дізнався, що у ПАТ «Укрсоцбанк» відсутня інформація щодо його договору банківського вкладу, після чого звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до начальника МВС України в Чернівецькій області.

Щодо ОСОБА_4 складено обвинувальний акт за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 200 КК України, де позивача ОСОБА_2 визнано потерпілою особою. У вказаному обвинувальному акті викладені обставини щодо укладення між сторонами спірного договору банківського вкладу, які досліджені судом.

На момент звернення позивача з позовом до суду, кримінальне провадження № 0000622, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.11.2014, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 200 КК України, в якому обвинувачувалась ОСОБА_4 перебувало у провадженні Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Згідно з висновком експертизи ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» від 17.07.2015 № 126 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи документ наданий позивачем та названий договором банківського вкладу, який укладено між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», не відповідає за формою та змістом договорам банківського вкладу, може свідчити про те, що зазначений документ виготовлений не банком, тобто є підробленим. Документи надані ОСОБА_2 для підтвердження внесення коштів на рахунок та названі квитанцією (розпорядження на виплату вкладу/розпорядження на внесення коштів/розпорядження на поповнення тощо) складені не відповідно до вимог нормативно-правових актів щодо документального оформлення касових операцій, зазначені документи виготовлені не банком, тобто є підробленими.

Однак, відповідач у письмових запереченнях ствердив, що згідно п. 5.6 вказаного договору останній укладений в двох примірниках, по одному примірнику для кожної сторони. Проте, цей договір банківського вкладу фактично не укладався, оскільки у Банку відсутній примірник договору, копія якого надана позивачем до позовної заяви. Оригінал такого договору суду позивачем не представлено. Також позивачем не надано, як підтвердження оригіналів квитанцій про внесення 20.05.2019 через касу банку на вкладний рахунок коштів в сумі 37000,00 грн.

Згідно викладених у ст. 6 копії договору, наданого позивачем, реквізитів, код Банку вказаний як «093560». Зазначений код є відмінним від коду ЄДРПОУ (00039019) та коду МФО (300023), що підтверджується випискою з ЄДРПОУ Банку, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частин першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 1112121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174).

Пунктом 2.9 глави 2 розділу ІУ Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний після завершення приймання готівки видати клієнту квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

Результат аналізу зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Щодо наданих позивачем копій Розпоряджень про внесення коштів на банківський рахунок, суд зазначає наступне.

З наданих позивачем копій Розпоряджень не можна встановити, на який рахунок/рахунки вносилися кошти та не зазначено ідентифікуючих даних клієнта.

Згідно листа Національного банку України від 14.02.2012 № 11-117/708-1645 про «Роз`яснення про документальне оформлення касових операцій», надано наступне роз`яснення, що відповідно до п. 4.8 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, на підприємствах, що мають одного касира, при необхідності тимчасової його заміни виконання обов`язків касира покладається на іншого працівника за письмовим наказом керівника. З цим працівником укладається договір про повну матеріальну відповідальність на час виконання ним обов`язків касира. Підприємства, штатним розписом яких не передбачена посада касира, виконання його обов`язків можуть покладати відповідно до письмового розпорядження керівника на бухгалтера або іншого працівника, з яким укладається договір про повну матеріальну відповідальність. Таким чином, на підприємствах у разі потреби тимчасової заміни касира або відсутності посади касира виконання його обов`язків може покладатися за письмовим наказом керівника на бухгалтера (у тому числі залученого на договірних засадах) або іншого працівника з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність. При цьому підпис керівника на видаткових касових документах повинна бути обов`язково. Крім того, зазначено, що керівник при наявності на підприємстві посад головного бухгалтера і касира не має права одноосібно підписувати касові документи.

Таким чином, розпорядження на суму внесення відсотків на депозит не можуть бути підтвердженням внесення коштів, оскільки такі «розпорядження» не можуть бути доказом внесення грошових коштів, зважаючи на положення п. 2.2 Розділу ІV Інструкції, якою встановлено, що Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: - за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філія, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказ або відкриття рахунку.

Отже, факт внесення грошових коштів в силу прямої вказівки закону може підтверджуватися лише певним засобом доказування - заявою на переказ готівки.

Надані позивачем «Розпорядження» як підтвердження внесення коштів за договором банківського вкладу не відповідають формі документу даного виду, визначеній у додатку 8 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Національного банку України від 01.06.2011 № 174 та реквізити не заповнені згідно додатку 16 до цієї Інструкції, зокрема: не зазначено номер платника та отримувача, не вказано на який рахунок/рахунки вносяться кошти, невірно зазначено дату договору, не містять підпису касира, не вказано призначення платежу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000622, суд приходить до висновку, що позивачем на підтвердження укладення договору банківського вкладу надано тільки копію спірного договору на оформлення вкладу, а також не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, а тому позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості.

Оскільки позивачем відповідно до вимог ст. ст. 77,78 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів які б підтверджували внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

У Х В А Л И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.Ю. Мазур