Справа № 495/9029/21
№ провадження 2/495/76/2022
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
15 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря - Іванченко А.С.,
Справа № 495/9029/21,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 , 02 листопада 2021 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, просить суд: стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 360 000 грн, 31 334,79 грн - 3% річних, 66 267,06 грн - суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01.12.2018 року по 25.10.2021 року.
Стислий виклад позиції позивача
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 360 000 грн з умовою їх повернення до 01.12.2018 року.
Позика була надана для особистих потреб відповідача.
Договір було укладено в письмовій формі у вигляді розписки.
Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав.
Позивач стверджує, що відповідач уникає зустрічі з ним та ігнорує звернення з вимогою про повернення боргу.
Вказане змусило його звернутись до суду з відповідним позовом.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
05 листопада 2021 року Ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.
09 грудня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2022 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи та ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що дійсно 06.05.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі був укладений договір позики у вигляді боргової розписки.
Так, згідно наведеної вище боргової розписки вбачається, що ОСОБА_2 було взято в борг у ОСОБА_1 грошві кошти в сумі 360 000 грн. Боржник зобов`язався позичені кошти повернути до 01.12.2018 року.
Позивач вказує, що у обумовлений договором позики строк ОСОБА_2 суму позики не повернув.
Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором позики, уникає спілкування та зустрічей з позивачем.
Станом на час звернення з позовом до суду, борг відповідачем повернуто не було.
Нормативне обґрунтування
Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до правовідносин з приводу позики та вважає за необхідне керуватися главою 71 параграф 1 «Позика» ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно ст. 537 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.
Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові.
У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржника має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У справі № 6-63 цс13 , № 6-50 цс 16 та в інших справах Верховний Суд України зробив правовий висновок у відповідності до якого: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.»
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 360 000 грн, які зобов`язався повернути в строк до 01 грудня 2018 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно підписаною відповідачем.
В тексті розписки чітко зазначено, що ОСОБА_2 взяв грошові кошти в борг у ОСОБА_1 , тобто факт передачі коштів відбувся, а отже і договір є укладеним.
За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Оцінюючи зміст розписки, суд приходить до висновку, що за формою та змістом вказана вище розписка, яка є предметом позову, містить всі необхідні умови передбачені договором позики, а саме містить посилання на отримання коштів, суму позики, термін позики та термін її повернення, тому зазначена розписка являється - договором позики.
За таких обставин, позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача отриманих останнім за борговою розпискою грошових коштів у розмірі 360 000 грн.
Також, судом встановлено, що у зазначений в розписці (договір позики) термін, відповідач позичені кошти позивачу не повернув, отже не виконав умов договору.
Оскільки у договорі позики від 06.05.2017 року сторони не обумовлювали розмір процентів за користування чужими коштами, позивач у своєму позові заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми станом на 25.10.2021 року.
Тому, суд у відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, не виходячи за межі позовних вимог вважає за необхідне стягнути 3% річних до моменту пред`явленої вимоги.
Таким чином 3 % річних від суми боргу за договором позики від 06.05.2017 року слід розраховувати з наступного дня після закінчення строку повернення всієї позики, а саме з 02.12.2018 року та до 25.10.2021 року.
3 % річних розраховується за формулою:
Відсотки = Сума боргу*Процентна Ставка/100% /365*кількість днів прострочення.
Стосовно стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції, суд приходить до наступного висновку.
Сума інфляції розраховується за наступною формулою:
(Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період
(Інфляційні нарахування) = (Сума боргу) * (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу)
Отже, 360000*118,407%/підсумкований індекс інфляції//100%-360000=66 265,2 грн.
З огляду на вищевикладене, суд вважає підрахунки позивача відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України 3% річних та індексу інфляції не точними, а тому застосовує викладений судом у рішення розрахунок.
Будь-яких доказів, які б спростовували наведений розрахунок суми заборгованості суду не представлено.
Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням фактичних обставин справи та у відповідності вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат
Виходячи із вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним згідно квитанції № 34 від 26.10.2021 року судовий збір у розмірі 4576 грн.
Керуючись ст. ст. 524, 533, 536, 625, 638, 1046, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354, ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу за борговою розпискою від 06.05.2017 року в сумі 360 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої заборгованості, що складає 31 266,06 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні нарахування на суму заборгованості, що складає 66 265,2 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4576 грн.
В іншій частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 15 лютого 2022 року.

Суддя: