КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1905/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/3982/21

10 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Ющенко Я.М., Діденко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер - Фінанс» на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень,-

в с т а н о в и в:

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києваз позовом до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда».

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14.06.2007 року між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю., та зареєстрований в реєстрі під №1935. У відповідності до умов цього договору, сторони дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходятьсяза адресою: АДРЕСА_1 в строк не пізніше ніж 18.09.2007року. На виконання вимог договору ОСОБА_2 перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. Разом з тим, відповідач не уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нежилих приміщень; не повернув кошти, отримані від ОСОБА_2 , сплачені останнім у відповідності до умов попереднього договору.

Вказує на те, що 15.02.2010 між ОСОБА_2 та ним було укладено договір уступки права вимоги (цесії), у відповідності до п. 1 якого він став кредитором за попереднім договором. Однак, відповідач не уклав з ним відповідний договір та не повернув кошти, сплачені на виконання попереднього договору. У березні 2010 році він звернувся до відповідача з листом про виконання умов попереднього договору. Однак, листом від 22.03.2010 року директор відповідача повідомив про неможливість укладення основного договору купівлі-продажу нежилих приміщень.

В подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 року у справі №2-5720/11 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з відповідача кошти у розмірі 529 000,00 грн., тобто, стягнуто суму, сплачену ОСОБА_2 на виконання умов попереднього договору. Проте, постановою державного виконавця від 10.01.2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент винесення постави).

Оскільки рішення суду про стягнення коштів неможливо виконати, у відповідача відсутні кошти, останній ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, вважає, що визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень є єдиним можливим способом захисту його порушених прав.

З огляду на вище викладене, просив суд визнати дійсним договір купівлі- продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 від 14 червня 2007 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Еспобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 14.06.2007 року нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 , що укладений між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» та ОСОБА_1 , згідно якого Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» продало, а ОСОБА_1 купив за 529 000 (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч) грн. 00 коп. нежилі приміщення загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Астер - Фінанс» 19 серпня 2021 року подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 рокуТовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер - Фінанс» посилалось на те, що між третьою особою у справі Публічним акціонерним товариство «Комерційний банк «Експобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадіс», яке діяло в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер - Фінанс», на підставі договору комісії № 02122019 від 02.12.2019 року було укладено договір № 1 від 20 січня 2020 року про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., реєстровий номер 270 . В порядку та на умовах, визначений договором № 1 від 20.01.2020 року, за результатами відкритих торгів ( аукціону), оформлених протоколом № UA-ЕА-2019-12-11-000007-b від 17.01.2020 року, банк відступив шляхом продажу первісному кредитору належні банку, а первісний кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором № 1 права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців ( іпотекодавців) та /або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору № 1, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки, застави. Одночасно з укладенням договору № 1 мі АТ КБ " Експобанк" та ТОВ " Мадіс" було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., реєстровий номер 346.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадіс», як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс», як новим кредитором, було укладено договір №1/2020 від 21.01.2020 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., реєстровий номер 347 ( договір № 2). Відповідно до якого первісний кредитор відступив ( передав у власність), а новий кредитор прийняв ( набув) належні первісному кредитору права вимоги до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами іпотеки, поруки, застави згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору № 2. Одночасно з укладенням цього договору між тими самими сторонами було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки/застави, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., реєстровий номер 512.

На підставі зазначених договорів новий кредитор набув право вимоги банку за:

-кредитним договором №29/KJI-2007 від 23.08.2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_3 в розмірі 23 731 184,54 грн.

-іпотечним договором, укладеним між ТОВ «Експобанк» та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно- торгівельного центру «Рігонда», відповідно до умов якого для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 29/КЛ-2007 від 23.08.2007 року, іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку наступне майно: нежилі приміщення №№ 1-7 групи приміщень № 45 загальною площею 111,30 кв.м., нежилі приміщення № №1,2,3 ( групи приміщень № 50), з № 1 по № 12, загальною площею 154,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене та вимоги ст.ст. 512,514 ЦК України, внаслідок укладення вище зазначених договорів відбулася зміна кредитора у зобов`язанні ПАТ КБ " Експобанк" на його правонаступника ТОВ " ФК " Астер-Фінанс". Питання вказаного правонаступництва було предметом дослідження у справі № 33/477, за результатами якого Господарським судом м.Києва було прийнято ухвалу від 11.05.2021 року про заміну стягувача ПАТ КБ " Експобанк" на його правонаступника ТОВ " ФК " Астер-Фінанс".

Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14.04.2011 року у справі М2-5720/11 встановлено, що зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» не було виконано, а наслідком невиконання цього зобов 'язання є повернення коштів, а тому на момент переходу права вимоги за попереднім договором до ОСОБА_1 на підставі договору уступки права вимоги (цесії), він набув право тільки на отримання коштів, сплачених ОСОБА_2 за попереднім договором. Вказане рішення судунабрало законної сили та на його виконання було видано виконавчий лист. За таких обставин, ОСОБА_1 належить право примусового стягнення боргу за рішенням суду, а не право визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, який ним взагалі не укладався.

Звертає увагу, щочинним законодавством України подвійне виконання одного і того самого зобов 'язання не допускається.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги правові позиції, сформовані Верховним Судом у аналогічних справах, зокрема у справі № 6-226цс14.

Посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №29/КЛ-2007 від 23.08.2007 року. В забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку наступне майно: нежилі приміщення №№1-7 групи приміщень №45 (в літ. А), загальною площею 111,30 кв.м; нежилі приміщення №№1, 2, 3 (групи приміщень №50), з №1 по №12 (групи приміщень №51) (в літ. Б), загальною площею 154,40 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», як іпотекодержателем предмета іпотеки, не надавалась згода на укладення правочину щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна, проте суд першої інстанції на це уваги не звернув, чим порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

01 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Назаренко Мар`яна Володимирівна поштою направила на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 на підставі договору уступки вимоги ( цессії) набув права тільки на отримання коштів, сплачених ОСОБА_2 за попереднім договором, так як відповідно до вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами попереднього договору, укладеного між ОСОБА_2 та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс», підприємство зобов`язалось продати ОСОБА_2 об`єкт нерухомості, визначений попереднім договором, а тому вказане зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували у ОСОБА_2 на момент переходу права, у відповідності до вимог ст. 514 ЦК України перейшло і до ОСОБА_1 .

Вказувала також на помилковість доводів апеляційної скарги про те, що попередній договір не може вважатись самостійним правочином для переходу права власності на майно, а тому винна сторона за попереднім договором зобов`язана виключно відшкодувати збитки, так як за умовами попереднього договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов купівлі-продажу, ОСОБА_2 перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс», а тому наявні визначені ч.2 ст. 220 ЦК України підстави для визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень дійсним.

В судовому засіданні представники апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» адвокат Клименко Тарас Васильович та керівник товариства Комаровський Денис Володимирович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» адвокат Палієнко Андрій Вікторович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Назаренко Мар`яна Володимирівна в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми "Рігонда- Сервіс" Українського регіонального техно- торгівельного центру "Рігонда" та ОСОБА_2 було укладено попередній договір. (т. 1 а.с. 5)

Відповідно до умов п. 1 зазначеного попереднього договору сторони дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в місті Києві за адресою: АДРЕСА_2 в строк не пізніше ніж 18.09.2007 року.

Згідно з умовами п. 3 попереднього договору, сторони домовились, що Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» продасть, а ОСОБА_2 придбає вказаний об`єкт за 529 000,00 грн., що за курсом НБУ станом на 14 червня 2007 року становило 104 753,00 долари США.

Пунктом 4 вказаного договорувизначено, що відповідач зобов`язується звільнити та передати вказаний об`єкт в безперешкодне користування ОСОБА_2 після проведення розрахунків за договором купівлі-продажу вказаного об`єкта, але не більше, ніж протягом двох тижнів з моменту нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу об`єкта.

У відповідності до п. 7 попереднього договору, сторони дійшли згоди, що на підтвердження прийняття на себе зобов`язань згідно попереднього договору та для забезпечення їх виконання ОСОБА_2 в строк, що не перевищує 7 банківських днів з моменту нотаріального посвідчення цього попереднього договору, перераховує Дочірньому підприємству акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» в рахунок майбутніх платежів за цим договором грошову суму у розмірі 529 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 88 167,00 грн. Перерахунок вказаних грошових коштів мав здійснитися в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок, вказаний у п. 9 попереднього договору.

Відповідно до п. 8 попереднього договору сторони домовились, що в разі, якщо основний договір вказаного об`єкту не буде укладений з причин невиконання Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» своїх зобовязань за попереднім договором, то воно в триденний строк повертає отримані кошти ОСОБА_2 , передані за цим договором, а саме: 529 000,00 грн.

На виконання умов попереднього договору ОСОБА_2 перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. на розрахунковий рахунок, реквізити якого вказані у п. 9 попереднього договору, що підтверджується копією меморіального ордеру №7/1 від 14.06.2007 року та випискою історії операцій від 31.08.2007 року. (т. 1 а.с. 6-7)

15 лютого 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір уступки вимоги (цесії).

Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_1 набув право вимоги і став кредитором за попереднім договором від 14 червня 2007 року. (п. 1)

Окрім того, відповідно до п. 2 зазначеного договору, ОСОБА_1 набув право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань щодо укладання договору купівлі- продажу нежилих приміщень, загальною площею 111, 30 кв.м, які знаходяться в АДРЕСА_2 та повернення боржником коштів згідно умов п. 8 попереднього договору, а також відсотків за користування коштами згідно ст.ст. 536, 625 Цивільного кодексу України та чинного законодавства України. (т. 1 а.с. 8)

22 березня 2010 року директор Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» звернуся до ОСОБА_1 з листом в якому зазначав, що у зв`язку з важким фінансовим станом дочірнє підприємство в даний час не може повернути в повному обсязі сплачені ОСОБА_2 грошові кошти за попереднім договором, також просив надати відстрочку по сплаті заборгованості в розмірі 529 000, 00 грн. до 30 листопада 2010 року. (т. 1 а.с. 9)

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» з вимогою повернути грошові кошти, загальний розмір яких складає 4 015 595,55 грн. (з урахуванням суми основного боргу, відсотків та індексом інфляції) (т. 1 а.с. 10-14)

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» м. Київ про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» м. Київ на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 529 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1 820,00 грн. (т. 1 а.с. 18-19)

На виконання зазначеного рішення суду Шевченківським районним судом м. Києва 31 травня 2011 року було видано виконавчий лист № 2-5720/11. (т. 1 а.с. 20-21)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича. (т. 1 а.с. 77-78)

20 січня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гартування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» Караченцева Артема Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадіс», яке діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс» було укладено договір № 1 про відступлення (купівлю- продаж) прав вимоги. (т. 1 а.с. 151-153)

Відповідно до додатку № 1 до договору № 1 від 20.01.2020 року серед іншого було передано право вимоги за договором №29/KJI-2007 від 23.08.2007 року ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 161)

21 січня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гартування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» Караченцева Артема Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадіс», яке діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки/застави. (т. 1 а.с. 165-167)

Відповідно до додатку № 1 до договору від 21.01.2020 року серед іншого було передано право вимоги за договором №29/KJI-2007 від 23.08.2007 року ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 175 звор. сторона)

21 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадіс» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс» було укладено договір № 1/2020 купівлі- продажу (відступлення) прав вимоги. (т.1 а.с. 178-180)

Відповідно до додатку № 1 до договору № 1/2020 від 21.01.2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс» серед іншого було передано право вимоги за договором №29/KJI-2007 від 23.08.2007 року ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 187 звор. сторона)

24 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки/застави. (т. 1 а.с. 191-192)

Відповідно до додатку № 1 до договору від 24.01.2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс» серед іншого було передано право вимоги за договором №29/KJI-2007 від 23.08.2007 року ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 197 звор. сторона)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач ОСОБА_1 , було виконано усі умови попереднього договору, проте відповідач і досі ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу, не заперечуючи при цьому факт укладення попереднього договору та отримання від ОСОБА_2 коштів за вказаним договором в якості оплати вартості нежитлових приміщень в розмірі 529 000,00 грн. Отже, підписаний сторонами попередній договір був удаваним правочином, за яким приховано договір купівлі-продажу нежитлових приміщень загальною площею 111, 30 кв.м, які знаходяться в АДРЕСА_2 , який насправді був укладений між сторонами. З огляду на те, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов купівлі-продажу нежитлових приміщень, ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач ОСОБА_1 , виконав всі умови вказаного договору, а Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, то наявні визначені ч.2 ст.220 ЦК України підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов"язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов"язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 02 грудня 2010 року N 2756-VI, від 11 лютого 2010 року N 1878-VI).

Отже, цивільним законодавством встановлено вимоги щодо форми і змістудоговору купівлі-продажу нерухомого майна та попереднього договору до вказаного основного договору .

Матеріалами справи встановлено, що попередній договір від 14 червня 2007рокупосвідчений нотаріально та відповідає вимогам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням вказаних вимог законуправом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховнго Суду України № 6-84цс14 від 03 вересня 2014 року).

Судом встановлено, що, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що підписаний ОСОБА_2 та Дочірніем підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда» попередній договір від 14 червня 2007 року був удаваним правочином, за яким приховано інший правочин- договір купівлі-продажу нежитлових приміщень загальною площею 111, 30 кв.м, які знаходяться в АДРЕСА_2 та просив на підставі ст.220 ЦК України визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу від 14 червня 2007 року, дійсність якого фактично ніким не оспорюється та не ставиться під сумнів.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Позивач, посилаючись на удаваність правочинумає довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наданого суду та дослідженого в судовому засіданні рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 14 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми " Рігонда-Сервіс" Українського регіонального техно-торгівельного центру " Рігонда" про стягнення коштів вбачається, що вказаним рішення встановлено, що 14.06.2007 року між ДП " Рігонда-Сервіс" та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, за умовами якого сторони дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_2 в строк не пізніше 18 вересня 2007 року. Як пояснив суду представник позивач, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, в строк до 18 вересня 2007 року та станом на день розгляду справи в суді такий договір купівлі-продажу нежитлових приміщень не було укладено. Таким чином, має місце порушення відповідачем зобов`язань за попереднім договором, а тому у відповідача виникло зобов`язання по сплаті позивачу боргу в розмірі 529 000,00 грн.

Отже вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що 14.06.2007 року між ДП " Рігонда-Сервіс" та ОСОБА_2 було укладено попередній договір . До ОСОБА_1 перейшло від ОСОБА_2 право вимоги за вказаним попереднім договором. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14 квітня 2011 року позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми " Рігонда-Сервіс" Українського регіонального техно-торгівельного центру " Рігонда" про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми " Рігонда-Сервіс" Українського регіонального техно-торгівельного центру " Рігонда" на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 529 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1820,00 грн.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів позивача та неправильність висновку суду першої інстанції про те, що підписаний сторонами попередній договір був удаваним правочином, за яким приховано інший правочин -договір купівлі-продажу, який насправді був укладений між сторонами.

Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

З огляду на те, що 14.06.2007 року між ДП " Рігонда-Сервіс" та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, а не договір купівлі-продажу нежитлових приміщень , то зазначена норма не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки вони мають інше правове регулювання, визначене ст. 635 ЦК України.

Водночас, як передбачено статтею 635 ЦК України, ухилення сторони від укладення основного договору має конкретні правові наслідки і такими є відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

З цього приводу Верховний Суд України у постанові № 6-226цс14 від 02 вересня 2015 року зазначив, що положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обовязок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Припинення зобовязання з попереднього договору внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обовязку в натурі чи виникнення основного договірного зобов"язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Саме у такий правильний правовий спосіб було захищене порушене право позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем умов попереднього договору від 14.06.2007 року рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14 квітня 2011 року.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, не дослідив всі надані сторонами докази в їх сукупності, надав невірну правову оцінку доказам та ухвалив рішенням з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер- Фінанс» підлягає задоволенню, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17 вересня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер - Фінанс» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152,60 грн. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволеною Отже, з урахуванням вимог ч.13 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер Фінанс» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 152,60грн.

Керуючись ст.ст.6, 204, 220, 235, 626, 627, 628, 635, 657 ЦК України, ст. ст. 82,141, 263,367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер - Фінанс» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Українського регіонального техно-торгівельного центру «Рігонда», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» () у рахунок оплати судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 1 152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2022 року.

Головуючий: Судді: