Справа № 159/4618/21
Провадження № 2/159/85/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суду Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

секретаря судового засідання Бакай Л.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії-Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у сумі 77 152 грн 23 коп., з яких: 66 984 грн 26 коп. заборгованості за кредитом, 9 948 грн 28 коп. - проценти, 13 грн 30 коп. - комісія, 125 грн 58 коп. - 3% річних, 80 грн 81 коп. - інфляційні втрати.

1. Стислий виклад позиції сторін.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.03.2019 ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання № 522713/200717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір КБО). Відповідач, добровільно підписуючи заяву, погодився, що він як клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 67 000 грн зі сплатою 38 процентів річних за користування коштами. Істотні умови видачі кредиту: розмір кредитного ліміту, строк кредитування, процентна ставка та інші визначені в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), є складовою частиною Договору. Відповідач, порушивши умови договору, допустив утворення заборгованості по платежах за кредит. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03.08.2021 складає 77 152 грн 23 коп., з яких: 66 984 грн 26 коп. заборгованості за кредитом, 9 948 грн 28 коп. - проценти, 13 грн 30 коп. - комісія, 125 грн 58 коп. - 3% річних, 80 грн 81 коп. - інфляційні втрати.

1.2. У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав. Заперечив беззастережне приєднання до умов Договору КБО. ОСОБА_1 не визнає обставини щодо укладення кредитного договору, умови якого викладені в особливій частині, адже не засвідчував своїм підписом паспорта споживчого кредиту і таблиці сукупної вартості кредиту, які є невід`ємними частинами договору і розміщені на офіційному сайті Банку. Зазначив, що не усвідомлював і не погоджувався із тим, що Банк має право надавати кредитні послуги. Заперечив уцілому обставини щодо наявності у нього заборгованості зі сплати кредитних коштів, процентів за користування такими коштами. Водночас визнав факт підписання 29.03.2019 Заяви про приєднання № 522713/200717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки); отримання від Банку у період із 25.08.2019 по 18.06.2021 кошти у сумі 95 561 грн 49 коп. У подальших мотивах заперечення позову зазначив, що за період із 16.08.2019 по 09.08.2021 отримав від банку 145 083 грн 20 коп., повернув Банку 133 833 грн 87 коп.; вважає, що позивач безпідставно отримав від відповідача 38 065 грн 99 коп.

1.3. У відповіді на відзив позивач підтримав заявлену у позові позицію щодо спірних правовідносин; додатково зазначив, що наданий відповідачем розрахунок не відповідає дійсному періоду користування кредитними коштами, також відповідачем не враховано проценту ставку за користування коштами. Представник позивача зазначив, що за період із 01.04.2019 по 22.07.2021 відповідач використовував кошти у межах кредитного ліміту усього - 219 817 грн 50 коп., фактично повернув 152 833 грн 24 коп., тому сума заборгованості становить 66 984 грн 26 коп.

2. Рух справи в суді.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 13.09.2021; розгляд справи по суті призначено на 30.09.2021, відкладено на 03.11.2021(з метою забезпечення права відповідача на подачу відзиву), 01.12.2021 (у зв`язку із неявкою відповідача), 20.01.2022 (у зв`язку із необхідністю заслухати пояснення учасників справи з приводу обставин, зазначених у заявах по суті), 17.02.2022 (за клопотанням представника відповідача у зв`язку із його зайнятістю в іншому процесі).

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

У судове засідання 17.02.2022 представник позивача не прибув, у письмовій заяві від 17.02.2022 справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідач, представник відповідача у жодне із призначених судових засідань не прибули; про причини неявки зокрема 17.02.2022 суду не повідомили.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 29.03.2019 року ОСОБА_1 (Клієнт) підписав Заяву про приєднання №522713/200717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої Банк зобов`язався відкрити Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях України та надати платіжну карту MasterCard на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Банк вказане зобов`язання виконав. Ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 67 000 грн, що стверджується меморіальним ордером № від 29.03.2019. У пункті 3.1 зазначеної заяви вказано, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору клієнт беззастережно приєднується до договору у редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщені на Інтернет сторінці банку www.oschadnybank.ua, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку(арк. спр. 4-6, 28).

Вперше фактичне використання кредитних коштів (зняття готівки) за підписаною угодою відповідач здійснив 30.03.2019; за даним позовом строк нарахування спірної заборгованості - до 22.07.2021. Вказані обставини позивач підтвердив розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку (арк. спр. 7-10, 11-27).

До позовної заяви також додано Договір (витяг) комплексного обслуговування фізичних осіб, зокрема його 4, 75-82 сторінки. На 81 сторінці наданої суду копії договору міститься підпис лише голови правління Банку, підпису Клієнта ОСОБА_1 - немає.

Окрім того, додаток № 1 до вказаного договору «Умови користування встановленою відновлювальною кредитною лінією» із встановленою процентною ставкою 38% не містить підпису відповідача (арк. спр. 29-34).

5. Застосовані норми права, висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За положеннями частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1049 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу(частина перша статті 1050 ЦК України).

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Проте у самій заяві про приєднання від 29.03.2019, підписаній сторонами договору, не встановлені умови договору щодо стягнення неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути з позичальника у свою користь, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, суми інфляційних витрат та 3 відсотка річних від простроченої суми заборгованості за основним боргом та від простроченої суми заборгованості за процентами.

Однак за матеріалами справи встановлено, що доданий до позовної заяви договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальником ОСОБА_1 не підписаний, а тому його не можна вважати складовою кредитного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цим договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який додано до матеріалів справи, був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву про приєднання до договору.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про те, що в такому випадку до вказаних правовідносин неможливо застосовувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, відсутність у заяві, підписаній позичальником, домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, посилання банку на редакцію договору та Умови користування кредитною лінією, що розміщені на інтернет-сторінці банку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд звертає увагу, що у заяві про приєднання від 29.03.2019 не зазначено, за якою процентною ставкою розраховується комісія.

Отже, доданий до позовної заяви договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який міститься в матеріалах справи, позичальником не підписувався, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами в цій справі шляхом підписання заяви про приєднання.

Таким чином, підстав вважати, що сторони кредитного договору обумовили істотні умови договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань немає.

Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відтак, позов у частині стягнення процентів, комісії, 3% річних, інфляційні втрат є безпідставним і необґрунтованим, оскільки розмір нарахувань позивачем не відповідає умовам, зазначеним у заяві, що підписана позичальником, а тому суд не може перевірити правильність таких нарахувань.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог банку і про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість за основним боргом у розмірі 66 984 грн 26 коп.

Водночас, наданий відповідачем розрахунок використаних і повернутих Банку коштів, на переконання суду, не є таким, що спростовує доводи позивача, оскільки період такого розрахунку не відповідає дійсному спірному періоду; заявлені відповідачем суми як сплачені Банку не підтверджено належними і достатніми доказами із дотриманням принципу диспозитивності цивільного процесу; заявлене право на проведення судової економічної експертизи з метою підтвердження правильності наданого розрахунку відповідачем перед судом фактично не реалізоване.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

6. Розподіл судових витрат.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені на загальну суму 66 984 грн 26 коп., що становить 86,8% від заявленої суми. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1 970 грн 36 коп. (2 270х86,8/100).

Керуючись статтями 12, 76-81, 130, 141, 247, 265, 268, 274 ЦПК України, статтями 526, 633, 634, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість в розмірі 66 984 грн 26 коп. (шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 26 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати в розмірі 1 970 грн 36 коп. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят грн. 36 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач: - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», вулиця Червоного Хреста, 8, місто Луцьк, Волинська область, , МФО 303398, р/р НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 17.02.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА