Справа № 522/7002/17
Провадження № 2/522/2166/22
УХВАЛА

18 лютого 2022 року м. Одеси

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи державного нотаріуса Шостого одеського державного нотаріального округу Дацкової Флори Андріївни про визнання заповіту як розпорядження майном на випадок смерті недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи державного нотаріуса Шостого одеського державного нотаріального округу Дацкової Флори Андріївни про визнання заповіту як розпорядження майном на випадок смерті недійсним.

10 лютого 2022 року до канцелярії суду ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді.

Вказана заява, мотивована тим, що справа знаходиться на розгляді в суді з квітня 2017 року, але тільки через 2,5 роки в листопаді 2019 року призначається експертиза про яку заявлено ще під час подання позову до суду.

04.11.2019 року ухвалою суду по справі призначено посмертну судову-психіатричну експертизу. 02.04.2020 року експертна установа просила уточнити назву експертизи, оскільки проводить судово-медичні, а не судово-психіатричні експертизи. 15.04.2020 року суд своїм листом роз`яснив, яку саме слід проводити експертизу, а саме судову-медичну. 22.07.2020 року представником відповідача подано до суду заяву про повернення матеріалів справи. 28.07.2020 року суд своїм листом витребував з експертної установи матеріали справи та не дочекавшись від суду уточнення яку саме проводити експертизу. Експертною установою було повернуто матеріали справи, як того вимагав суд. 19 жовтня 2021 року під час судового засідання представник відповідача надав письмові заперечення на клопотання у якому зазначив про неможливість проведення призначеної Ухвалою суду від 04.11.2019 року судової експертизи та усно повідомив про затягування позивачем розгляду справи та про намір оскаржити ухвалу суду, якою буде задоволено клопотання позивача.

Також зазначено, що по справі задовольняються будь-які клопотання відповідача та його представника, але відхиляються клопотання позивача. В останньому судовому засіданні головуючий повідомила про намір призначення експертизи по копіям медичних документів або взагалі розгляду справи за наявними матеріалами справи без експертизи. Така поведінка викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

12 січня 2022 року суддя Чернявська Л.М. безпідставно відмовила у задоволенні клопотань позивачки, поводилась негідно, кричала на позивачку, її представника та заявила про намір заявити самовідвід, тому що ця справа та сторони їй набридли, запропонувала заявити відвід, за який вона потурбується, щоб його задовольнили. Неодноразово суддя Чернявська Л.М. пропонувала сторонам укласти мирову угоду, а позивачці сплатити відповідачці грошові кошти та розбігтися один від одного.

З урахування перебування судді Приморського районного суду м. Одеси в щорічній відпустці з 17.01.2022 року по 17.02.2022 року, суддею 18 лютого 2022 року отримано заяву про відвід головуючого по справі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд встановлює, що судове засідання призначене по вказаній цивільній справі на 18 лютого 2022 року о 14 годині 00 хвилин. Заява про відвід судді отримана 18 лютого 2022 року. Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 40 ЦПК України суд приходить до висновку, що заява про відвід подана в день призначеного судового засідання.

Ознайомившись із заявою про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Суд звертає увагу, що згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, з заяви про відвід судді вбачається, що заявник посилається на п.5 ст. 36 ЦПК України, а саме є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Розглянувши питання, з точки зору національного закону ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995 004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на вищевикладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Слід зазначити, що самі посилання ОСОБА_1 щодо заяв, які були залишені головуючим по справі без задоволення є необґрунтованими, а відмова в задоволенні заяв була обґрунтована судом під час винесення відповідних ухвал.

Щодо посилання заявника про призначення судом експертизи, то суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року клопотання ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено повністю. Призначено у справі судову посмертну судово-психіатричну експертизу. У розпорядження експертів направлено матеріали справи № 522/7002/17. Також направлено на адресу експертної установи наступні оригінали медичних документів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), які надійшли до суду 04 листопада 2019 року (№ 114311): Медична картка амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_4 КУ центр первинної медико-санітарної допомоги №4; Медична картка амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_4 КУ міська поліклініка №20 дата заповнення 04.11.14; Медична картка амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_4 КУ міська поліклініка №20 дата заповнення 06.09.16; Електрокардіограма на ім`я ОСОБА_4 від 29.09.16 р.; Алгоритм на вперше виявлене онкологічне захворювання на ім`я ОСОБА_4 ; Протокол про виявлення у хворого занедбаної форми злоякісного новоутворення на імя ОСОБА_4 ; Ультразвукове дослідження органів брюшної полості від 29.04.16 року на імя ОСОБА_4 ; Ультразвукове дослідження від 29.04.16 року на ім`я ОСОБА_4 ; Ультразвукове дослідження органів брюшної полості від 07.10.2016 року на ім`я ОСОБА_4 ; Комп`ютерна томографія від 20.05.2016 року на ім`я ОСОБА_4 ; Фіброезофагогастродуоденоскопія від 03.06.2016 року на ім`я ОСОБА_4

14 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я про уточнення найменування експертизи, як судово-медичної.

15 квітня 2020 року до КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я був направлений лист про уточнення найменування експертизи.

22 липня 2020 року від представника ОСОБА_5 та ОСОБА_2 адвоката Кучмія В.В. до суду надійшло клопотання про повернення та перенаправлення матеріалів до належної експертної установи.

28 липня 2020 року до КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я був направлений лист про рух експертизи та у разі неможливості проведення призначеної ухвалою суду судової посмертної судово-психіатричної експертизи повернення матеріалів справи.

29 жовтня 2020 року до КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я був повторно направлений лист з ідентичним змістом листа від 28 липня 2020 року.

20 листопада 2020 року від КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я надійшли матеріали цивільної справи в 2 томах.

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року з метою вирішення питання, які поставлені в клопотанні експерта до суду, поновлено провадження по справі та призначено розгляд справи.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Судом, з метою збереження рівності сторін по справі, неодноразово направлялись листи (10 червня 2021 року, 20 липня 2021 року та 13 січня 2022 року) до КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я про те, що до суду надійшли матеріали цивільної справи без оригіналів медичних документів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), які надійшли 04 листопада 2019 року та з вимогою повернути зазначені оригінали медичних документів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вказує, що заявником не надано жодного допустимого, належного, достовірного та достатнього доказу, які б підтверджували наявність підстав для відводу судді.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи положення ст. 36 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, оскільки підстави для відводу зазначені заявником є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 44, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи державного нотаріуса Шостого одеського державного нотаріального округу Дацкової Флори Андріївни про визнання заповіту як розпорядження майном на випадок смерті недійсним- відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Чернявська Л.М.