Справа №:755/334/22
Провадження №: 2/755/1198/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 27, 30 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2022 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ч. 1 ст. 187 ЦПК України, в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача.

16 лютого 2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надійшла відповідь з якої убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позов не підсудний Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як на підставу для звернення з позовною заявою до Дніпровського районного суду м. Києва, позивач посилається на положення ч. 6 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Змістом заявлених позовних вимог є стягнення з відповідача збитків у розмірі 900 000 грн., що включають: упущену вигоду у розмірі 825 000 грн. за неотримання орендної плати за укладеним із ОСОБА_3 договором оренди приміщення та земельної ділянки від 13.03.2019 року та понесені витрати по сплаті штрафу у розмірі 75 000 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на завдані йому збитки неправомірними діями відповідача, що відображаються у недопущенні його до належного йому нерухомого майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Виходячи з аналізу вищезазначеної норми ч. 6 ст. 28 ЦПК України, слід дійти висновку, що за місцем заподіяння шкоди за вибором позивача можуть розглядатися справи про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб.

Поняття майна визначено Главою 13 Розділу 3 Книги 1 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно заявлених позовних вимог позивачем не ініційовано питання про відшкодування відповідачем шкоди заподіяної безпосередньо належному позивачу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що виключає підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва згідно положень ст. 28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності за вибором позивача.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вимогами ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, предметом спору є стягнення збитків у виді упущеної вигоди через неотримані доходи та стягнення у відшкодування сплаченої позивачем неустойки, при цьому правочини між сторонами щодо нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не укладалися, у зв`язку із чим справа Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна.

З урахуванням зазначеного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків слід передати для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 31, 260, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу № 755/334/22 (Провадження № 2/755/1198/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 17 лютого 2022 року.

Суддя