ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/873/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача Котенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23.01.2017 року між ним і ОСОБА_2 було укладено договір оренди автомобіля №23/01/17, відповідно до умов якого позивач передав в оренду автомобіль марки Dodg, модель Caliber SXT, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зі строком оренди - 36 місяців. У період з 23.01.2017 по 13.02.2017 відповідач сплачував в обумовленому розмірі орендні платежі, проте з 20.02.2017 року орендну плату не здійснив. 06.03.2017 року автомобіль був виявлений у пошкодженому стані, з того часу відповідач на зв`язок не виходив. Згідно Звіту з оцінки транспортного засобу № 2786 від 06.03.2017 року вартість матеріального битку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля складає 68 757,95 грн. Разом з тим, зазначив, що оскільки відповідач відмовився від подальшого виконання умов договору та залишив автомобіль у непридатному для передачі в оренду стані, позивач поніс збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 15 125,60 грн. Звернув увагу, що відповідач зобов`язався протягом 5 днів після підписання з позивачем договору у простій письмовій формі з`явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М. для нотаріального посвідчення цього договору, проте не виконав свого зобов`язання, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та просив суд визнати дійсним договір оренди автомобіля № 23/01/17 від 23.01.2017 року; стягнути з відповідача на його користь заборгованість з орендної плати в розмірі 21 262,14 грн., штраф в розмірі 7 905,60 грн., неустойку в розмірі 7 905,60 грн., пеню в розмірі 77 908,20 грн., 3% річних від простроченої суми орендних платежів в сумі 2 960,39 грн., збитки, спричинені пошкодженням автомобіля у розмірі 68 757,95 грн., витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 800 грн., 15 125,60 грн. - збитків у формі упущеної вигоди та судові витрати.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не надходило.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2017 року ФОП ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір оренди автомобіля № 23/01/17, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в платне користування автомобіль марки Dodg, модель Caliber SXT, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 строком до 23.01.2020 року за ціною оренди 126 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ.

Відповідно до акту прийому-передачі легкового автомобіля від 23.01.2017 року ФОП ОСОБА_1 передав автомобіль марки Dodg, модель Caliber SXT, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 отримав автомобіль у відмінному стані, без пошкоджень 23.01.2017 року.

14.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою з`явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М. для нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля після отримання даного листа.

Відповідно до п. 10.2 Договору орендар приймає на себе зобов`язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов`язання щодо підготовки всіх необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладається на орендаря.

Встановлено, що зазначений договір оренди автомобіля не був нотаріально посвідчений.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам , визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

В даному випадку, вбачається відсутність порушеного права позивача.

Твердження позивача про доведеність підстав для визнання договору дійсним, не заслуговують на увагу, оскільки суду не зазначено таких підстав.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

При розгляді справи позивач не надав суду доказів, що відсутність нотаріального посвідчення договору, термін дії якого вже сплив, призводить до порушення прав позивача .

В даному випадку, орендодавцем автомобіля за договором оренди є фізична особа, а тому у відповідності до ст. 799 ЦК України нотаріальне посвідчення договору оренди авто є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 759 ЦК України, яка є нормою, що регулює загальні положення про найм, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно із статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, тобто таким, недійсність якого встановлена законом і визнання якого недійсним судом не вимагається (ст. 215, 220 ЦК України). Правові наслідки нікчемності (недійсності) правочину передбачені ст. 216 ЦК.

Відповідно до пункту 105 розділу 9 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 03.03.2004 N 20/5, зареєстрованої у Мін`юсті України 3 березня 2004 року за N 283/8882, договори оренди автомобіля посвідчуються нотаріусами незалежно від місця їх реєстрації. При цьому нотаріус вимагає для огляду документ, що підтверджує право власності орендодавця на автомобіль.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1288цс17.

Згідно п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. за N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Для визнання такого договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина третя статті 209, частина перша статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з цим позовом ФОП ОСОБА_1 посилався на те, що між сторонами був укладений договір оренди транспортного засобу, який частково виконувався, але ОСОБА_2 ухилився від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору, а наразі, відсутні можливості нотаріально посвідчити минулий договір.

Під час розгляду справи судом не встановлено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Наведені вище висновки суду узгоджуються з висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 125/1640/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 183/6571/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 637/203/19, у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц.

Згідно ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Твердження позивача про доведеність підстав для визнання договору дійсним, не заслуговують на увагу, оскільки суду не зазначено таких підстав. Твердження позивача про те, що відповідач, отримавши повідомлення позивача з вимогою посвідчити договір у нотаріальному порядку, без пояснення будь-яких причин не з`явився у призначений час до нотаріуса не свідчать про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

При розгляді справи позивач не надав суду доказів, що відсутність нотаріального посвідчення договору, термін дії якого вже сплив, призвела до порушення прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання договору оренди автомобіля дійсним.

Виходячи з того, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання договору оренди дійсним, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати в розмірі 21 262,14 грн., штрафу в розмірі 7 905,60 грн., неустойки в розмірі 7 905,60 грн., пені в розмірі 77 908,20 грн., 3% річних від простроченої суми орендних платежів в сумі 2 960,39 грн., 15 125,60 грн. - збитків у формі упущеної вигоди задоволенню не підлягають як такі, що є похідними від заявлених позовних вимог.

Вимога позивача про стягнення збитків, спричиненених пошкодженням автомобіля у розмірі 68 757,95 грн., не ґрунтується на вимогах закону та судом не приймається, оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами завдання цієї шкоди відповідачем ОСОБА_2 .

Таким чином, аналізуючи вище наведені норми права та встановлені обставини, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

При відмові в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 220,626,759,799 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА