Справа № 583/3720/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ, виданий Охтирським міськрайонним судом від 20.10.2020 р. № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 ; провести стягнення безпідставно стягнутих з боржника ОСОБА_1 за виконавчим документом у вигляді судового наказу Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2020 р. № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 , за розрахунками Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області ПСМУ МЮ (м. Суми). Заяву мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015 р. № 583/3242/15-ц (2/583/1207/15) задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягувати з 29.09.2015 р. Виконавчий лист № 583/3242/15-ц про стягнення аліментів на 2 дітей пред`явлений на примусове виконання з відкриттям Охтирським ВДВС виконавчого провадження № 49235448. У листопаді 2021 р. стало відомо, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2020 р. № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 . Даний судовий наказ ОСОБА_3 пред`явила до Охтирського ВДВС на примусове виконання (ВП № 63513457). При наявності судового рішення про стягнення аліментів у 2015 році (№ 583/3242/15-ц 2/583/1207/15), видання судом нового судового рішення (наказу про стягнення аліментів (583/3720/20 2-н/583/373/20) законом не передбачено, а видача такого наказу про стягнення аліментів без скасування попереднього рішення суду про стягнення аліментів є порушенням норм чинного законодавства, створює подвійне примусове стягнення аліментів та подвійне притягнення платника аліментів (боржника) до цивільної відповідальності. Тому відповідно до ст. 432 ЦПК України просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ОСОБА_3 безпідставно стягнуті з боржника ОСОБА_1 кошти за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2020 р. № 583/3720/20.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Цуркан В.І. в судовому засіданні заяву підтримав та просить її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дуту, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, про дуту, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Стягувачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена в передбаченому законом порядку, в письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутності та відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015 р. по справі № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15 стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягувати з 29.09.2015 р. (а.с. 31-32).

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Бобрової Л.О. від 06.11.2015 р. відкрито виконавче провадження № 49235448 з примусового виконання виконавчого листа № 583/3242/15-ц, виданого 26.10.2015 р. Охтирським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягувати з 29.09.2015 р.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.01.2022 р. № 5 по ВП 49235448 станом на 01.01.2022 р. заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 20756,60 грн. З даного розрахунку також вбачається, що з 20.10.2020 р. заборгованість за даним виконавчим листом не нараховувалася (а.с. 34-37).

20 жовтня 2020 р. за заявою ОСОБА_3 Охтирським міськрайонним судом Сумської області було видано судовий наказ № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 (а.с. 11).

Постановою старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державного виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Шиян І.В. від 06.11.2020 р. відкрито виконавче провадження № 63513457 з примусового виконання судового наказу № 583/3720/20, виданого Охтирським міськрайонним судом 20.10.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 .

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.02.2022 р. по ВП 63513457 станом на 01.02.2022 р. заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 763,88 грн.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Судом встановлено, що судовий наказ № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 від 20.10.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано при наявності судового рішення № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15 від 07.10.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу було заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину, на яку в судовому порядку вже стягнуто аліменти, тобто існує рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав про стягнення аліментів на утриманні тієї самої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст.165 ЦПК України якщо наявні обставини, передбачені ч.1 ст.186 ЦПК (якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами), суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що судовий наказ у справі № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 від 20.10.2020 р. видано помилково, оскільки суд мав відмовити ОСОБА_3 у видачі судового наказу, оскільки питання аліментних зобов`язань ОСОБА_1 врегульоване рішення Охтирського міськрайонного суду від 07.10.2015 р. по справі № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15, а тому, суд вважає за необхідне визнати судовий наказ від 20.10.2020 р. таким, що не підлягає виконанню.

В своїй заяві заявник просить також стягнути безпідставно стягнуті з боржника ОСОБА_1 кошти за виконавчим документом у вигляді судового наказу Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2020 р. № 583/3720/20 (2-н/583/373/20).

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.02.2022 р. по ВП 63513457 станом на 01.02.2022 р. заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 763,88 грн., з боржника за період з 12.10.2020 р. по 01.02.2022 р. стягнуто аліментів на суму 18418,42 грн. (а.с. 86-87).

З розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням № 49235448 від 04.01.2022 р. по виконанню рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015 р. по справі № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15 вбачається, що після винесення судового наказу від 20.10.2020 р. державним виконавцем припинено нарахування заборгованості по аліментам,а рахується лише сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи, що з 20 жовтня 2020 р. аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 49235448 по виконанню рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2015 р. по справі № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15, не нараховувалися, та враховуючи обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за можливе безпідставно одержані стягувачем аліменти в розмірі 18418,42 грн. за виконавчим документом № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 від 20.10.2020 р. (АСВП 63513457) зарахувати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448).

Згідно ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Зявником понесені витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій (оплата поштової кореспонденції у зв`язку з направленням копій матеріалів справи іншій стороні) в сумі 52 грн. (а.с. 48, 49).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2022 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Цуркан В.І. укладено договір про правничу допомогу, яким сторони погодили розмір гонорару в сумі 3500 грн., що підтверджується копією договору від 24.01.2022 р., розрахунковою квитанцією від 24.01.2022 р., актом приймання-передачі виконаних робіт від 24.01.2022 р., ордером серія ВІ № 1073360 від 24.01.2022 р. (41-47).

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Стягувачка ОСОБА_3 в своїй заяві просить відмовити в задоволенні заяви та в стягненні з неї судових витрат, оскільки вважає, що витрати є необґрунтованими, непропорційними до предмету спору, не враховано складність та значення справи.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви заявника, заперечення стягувача в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена ОСОБА_1 сума є необґрунтованою. При цьому, суд погоджується з доводами стягувача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (надання консультацій, ознайомлення з документальними доказами, ознайомлення з електронним сервером АСВП Міністерства юстиції України в межах виконавчих проваджень № 49235448, 63513457, підготовка та оформлення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, правовий супровід з наданням правничої допомоги та процесуального представництва при розгляді справи), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, часткове задоволення вимог заяви, суд вважає за доцільне стягнути на користь заявника з ОСОБА_3 витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 1000,00 грн. та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій (оплата поштової кореспонденції у зв`язку з направленням копій матеріалів справі іншій стороні) в сумі 52,00 грн., а всього 1052,00 грн.

Керуючись ст.ст. 173, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 .

Зарахувати безпідставно одержані стягувачем ОСОБА_3 аліменти за судовим наказом № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 від 20.10.2020 р. (АСВП 63513457) в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 1052,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 18.02.2022 р.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Н. Б. Плотникова