Ухвала

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 592/6485/16-ц

провадження № 61-13728св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 15 липня 2021 року у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Криворотенка В. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сумського апеляційного суду від 15 липня 2021 року в частині задоволених позовних вимог акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-C00/225/2007 від 01 червня 2007 року та судових витрат скасовано. Передано справу № 592/6485/16-ц в частині позовних вимог акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-C00/225/2007 від 01 червня 2007 року та судових витрат на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У січні 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про роз`яснення судового рішення, в якій просила роз`яснити постанову Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №592/6485/16-ц.

Заява мотивована тим, що постанова Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 592/6485/16-ц є не зовсім зрозумілою (неясною), оскільки постанова Сумського апеляційного суду від 15 липня 2021 року оскаржувалась на підставі: пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16-ц; від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц; від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц; від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц; пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України, судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу, а саме суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, а Верховний Суд, за результатами розгляду касаційної скарги, дійшов висновку, що постанова апеляційного суду не відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) при цьому взагалі не висловився стосовно відповідності оскаржуваної постанови апеляційного суду висновкам викладеним в інших постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах.

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частини перша статті 271 ЦПК України).

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року справу в частині позовних вимог акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-C00/225/2007 від 01 червня 2007 року та судових витрат передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції і вона в цій частині не є тим рішенням, яке підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України. Тому відсутні підстави для роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року, і в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 жовтня 2021 рокув справі № 592/6485/16-ц відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук