Справа №333/8788/21
пр. №2/333/1706/22
15 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді: Піха Ю.Р.,
за участю секретаря судового засідання: Пантюх Ю.О.,
позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності,-
Позовні вимоги мотивовані тим, що до 24.04.2008 року позивач ОСОБА_1 був власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Південно-Європейська біржа нерухомості» від 24.04.2008 року власником цього майна став ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.Спадщину після нього прийняв позивач ОСОБА_1 . Проте, оформити спадщину на вищевказане майно не є можливим, оскільки на вказані приміщення відповідач ВДВС у Комунарському районі накладено арешти: обтяження №3857255, зареєстроване 03.10.2006 року на підставі постанови виконавця від 12.05.2006 року; обтяження №382744, зареєстроване 03.10.2006 року на підставі постанови виконавця від 12.05.2006 року. Єдине виконавче провадження, в якому ОСОБА_1 мав статус боржника, виконувало виконавчий лист на стягнення з нього аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 . В даний момент воно завершено і матеріали цього провадження знищені, як випливає із листа відповідача. Таким чином позивач ОСОБА_1 став власником вищезазначеного майна. Проте, реалізувати свої права він не в змозі через дію обтяжень, які актуальними станом на сьогодні не є.
Позивач ОСОБА_1 , та його представник адвокат Войтович Є.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з?явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомила.
Представник відповідача Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі до судового засідання не з?явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним, про причину неявки суду не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ, справу передано в провадження судді Піх Ю.Р.
Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито провадження по справі, призначено слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Згідно роз`ясненням, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.
Позивач ОСОБА_1 був власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Південно-Європейська біржа нерухомості» від 24.04.2008 року власником цього майна став ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.10.2017 року.
Спадщину після нього прийняв позивач ОСОБА_1 .
Проте, оформити спадщину на вищевказане майно не є можливим, оскільки на вказані приміщення відповідач ВДВС у Комунарському районі накладено арешти: обтяження №3857255, зареєстроване 03.10.2006 року на підставі постанови виконавця від 12.05.2006 року; обтяження №382744, зареєстроване 03.10.2006 року на підставі постанови виконавця від 12.05.2006 року.
Єдине виконавче провадження, в якому ОСОБА_1 мав статус боржника, виконувало виконавчий лист на стягнення з нього аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 .
Таким чином позивач ОСОБА_1 став власником вищезазначеного майна. Проте, реалізувати свої права він не в змозі через дію обтяжень, які актуальними станом на сьогодні не є.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Звернутися зі скаргою на дії державного виконавця я також не маю можливості, так як відповідно до вимог ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
Стаття 4 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
На сьогодні позивач має можливість набути право власності, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити,таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вище наведеного та керуючись ст. ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, 280 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності - задовольнити.
Зняти арешт накладений на кафе-бар, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.05.2006 року, зареєстрований 03.10.2006 року за реєстраційним номером 3827255.
Зняти арешт накладений на кафе-бар, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.05.2006 року, зареєстрований 03.10.2006 року за реєстраційним номером 3827444.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Ю.Р.Піх