Номер провадження: 22-ц/813/2545/22
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» ( далі АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

19 червня 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно укладеного договору № б/н від 26.07.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідачка ОСОБА_1 станом на 31.05.2018 року має заборгованість в розмірі - 31 492, 07 грн., яка складається з наступного:

- 4 996,50 грн. - заборгованість за кредитом;

- 24 519, 76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1 475, 81 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі наведенного ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити позовні вимоги та стягнути заборгованість у розмірі 31 492,07 грн. та судові витрати у розмірі 1 762 грн., оскільки по теперішній час ОСОБА_1 грошові кошти не повернула (т.1 а.с.10-3).

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приват Банк заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 року у розмірі 31 492, 07 грн., з них: 4 996,50 грн. - заборгованість за кредитом; 24 519,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;1 975, 81 грн. штраф.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року задоволено. Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року скасовано (т. 1 а.с.141).

02 листопада 2020 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 року станом на 30.09.2020 року у розмірі 30 273, 74 грн., яка складається:

- 4 996,50 грн. - заборгованість за кредитом;

- 25 277, 24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- судові витрати ( т.2 а.с.26-30).

12 січня 2021 року від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідачки зазначає що кредитний договір б/н від 26.07.2010 року між сторонами не укладався, оскільки вважає, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг по своїй суті є договором приєднання, а не кредитним договором. Крім цього вказує, що в анкета-заява, в якій є підпис ОСОБА_1 ,не дає висновку про те, що саме вона виявила оформити кредит, оскільки жодних позначок, крім «Ідентифікація з паспортом», розділ не містить. Крім того поле «кредитний ліміт» не містить жодних цифр, що означає відсутність волевиявлення на отримання кредитних коштів загалам та у певному розмірі. Зазначає, що позивач пропустив позовну давність, а тому на підставі ч.3 ст.267 ЦК України, просить суд застосувати позовну давність (т.2 а.с.40-42).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приват Банк заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 року у розмірі 4 996, 50 грн. В інший частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 290, 74 грн. (т.2 а.с.57-61).

Короткий зміст апеляційних скарг:

Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального, процесуального права та на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, позивач АТ КБ «Приватбанк» подав до суду апеляційну скаргу. В скарзі апелянт просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та неустойкою та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині задовольнити в повному обсязі (т.2 а.с.64-68).

Також не погоджуючись з вказаним рішенням від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга. В скарзі ставиться питання про скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року.Винести ухвалу про поворот виконання рішення від 20 листопада 2018 року. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналогічні положення містяться у ст. 57 ЦПК України (2004р.).

Оцінивши надані сторонами докази за свої внутрішнім переконанням, шо ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному і безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла до наступного.

Оцінка апеляційного суду щодо апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк»

Відмовляючи в стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафними санкціями в розмірі 25 277, 24 грн., районний суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які маються в матеріалах даної справи, був ознайомлений відповідач, тому ці Умови не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту відповідачем.

В апеляційній скарзі апелянт АТ КБ «Приватбанк» посилається, що відповідачем, при укладенні договору, була особиста підписана довідка про умови кредитуванняз використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено: базова відсоткова ставка за користуванням кредиту (3%); порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості; розмір штрафів, тобто сторонами при укладені Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Посилається на практику Верховного Суду (постанову від 04.12.2019 року по справ №750/6058/17-ц) в якій зазначено, що суд не звернув увагу, що відповідачем підписана довідка кредитування.

Крім цього зазначає, що встановивши наявність такої Довідки, районний суд безпідставно відмовив в стягненні процентів за користування кредитними коштами взагалі, чим порушив вимоги ст.ст. 1046 та 1048 ЦК України та штрафних санкцій.

Відзиву від відповідачки ОСОБА_1 на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н від 26.07.2010 року року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с.6). Проте, наявна у справі Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду (далі Довідка) за договором SAMDN2796, підписана ОСОБА_1 через 2 місяці, тобто 27.07.2010 року (а.с.7).

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що при підписані договору, а саме 26.07.2010 року була підписана Довідка матеріали справи не містять.

Наявна в матеріалах справи Довідка про умови кредитування, яка підписана після спливу 2-х місяців - 27.09.2010 року, стосується договору SAMDN2796, а тому судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги вимоги позивача в стягненні заборгованості за процентами та штрафними санкціями за користування кредитом в розмірі 25 277, 24 грн., оскільки вона не є складовою договору від 26.07.2010 року.

Оцінка апеляційного суду щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 :

Стягуючи с ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що сума 4 996, 50 грн. є заборгованість за тілом кредита, фактично отримані та використані позивальником кошти та нею не повернуті.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на довід відповідачки, що виконуючи заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року, державним виконавцем було стягнуто з відповідача суму в розмірі 3 288 грн. 91 коп.

Зазначає про відсутність доказів щодо Умов та правил банківських послуг між сторонами у письмовому вигляді, а тому вони не є складовими кредитного договору. Крім цього вказує, що судом першої інстанції не було застосовано ст.257 ЦК України, не зважаючи на письмову заяву відповідача, а тому просить відмовити в позові повністю, у зв`язку з пропуском позовної давності на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2018 року скасувати та у задоволенні позовних вимог Банку відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Оцінка апеляційного суду щодо застосування строку позовної давності

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву звернув увагу суду проте, що позивачем пропущений строк позовної давності у три роки, а тому просив суд застосувати позовну давність у порядку ч.3 ст.267 ЦК України (т.2 а.с.41 об).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що Банком не пропущений строк позовної давності, оскільки кредит ОСОБА_1 отримала у 26 липня 2010 року, а позивач з позовною заявою звернувся до суду 19 червня 2018 року (т. 1 а.с.1 та т.1 а.с.6 об).

Як вбачається з матеріалів справи останій платіж ОСОБА_1 , у розмірі 202, 99 грн.) був сплачений 28 вересня 2015 року (т. 2 а.с.31 об), а позивач звернувся в межах трьох річної строку, а саме 19 червня 2018 року (т.1 а.с.1), а тому строк позовної давності не пропущений.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що Банком не пропущений строк позовної давності, оскільки кредит ОСОБА_1 отримала у 26 липня 2010 року, а позивач з позовною заявою звернувся до суду 19 червня 2018 року (т. 1 а.с.1 та т.1 а.с.6 об).

З врахуванням вищенаведеного, довод представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відсутність отримання кредиту ОСОБА_1 спростовується матеріалами справи, оскільки відповідачка користувалася грошима, отриманими на кредитну карту «Універсальна».

Оцінка апеляційного суду щодо стягнення тіла кредиту та визначення розміру заборгованості за тілом кредиту:

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4 996,50 грн.

Проте, представником відповідачки надано копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 серпня 2020 року (ВП №58415995), з якого вбачається, що на момент закриття виконавчого провадження у рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» суму у розмірі 3 288, 91 грн.

Однак, сума кредитної заборгованості становить 4 996, 50 грн.

Враховуючи суму 3 288, 91 грн., стягнуту старшим державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ротарем Ю.В., в рахунок безпідставно нарахованих відсотків, підлягає зарахуванню, в рахунок заборгованості за тілом кредиту, а тому 4 996, 50 - 3 288, 91 грн. = 1 707, 59 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому в силу ст.376 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір:

На підставі частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені АТ КБ «Приватбанк» документально підтверджуються, а саме квитанціями:

І інстанції 1 762 грн.

апеляційна інстанція 2 643 грн.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 документального підтверджуються, а саме квитанцією за подачу апеляційної скарги - 2 643 грн.

Враховуючи, що виграшна сума становить 5,4%, то повернення судового збору разраховується пропорційного задоволеним вимогам.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 рокузмінити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»(, рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 року в розмірі 237, 87 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 року в розмірі 2 500 грн. 27 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»(, рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) на користь ОСОБА_1 судовий збір

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.А.Гірняк

Судді: О.С.Комлева

С.М.Сегеда