Справа № 944/5561/21
Провадження №2/944/421/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівника поліції, у якій просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь моральну шкоду в розмірі 15 000 грн 00 коп, судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 1800 грн 00 коп та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.02.2021 працівником поліції було винесено постанову серії ГАБ №715487 про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 31.05.2021 дану постанову визнано незаконною та скасовано.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що внаслідок незаконних дій поліцейських йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що з моменту винесння відносно нього протиправної постанови в справі про адміністративне правопорушення та судової тяганини він перебував у стресовому стані, а саме був змушений доводити у судовому порядку незаконність дій працівників Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області. Крім того, ствердження працівника поліції про те, що він вчинив адміністративне правопорушення, завдало йому душевних переживань та розпачу, через що він став дратівливим, у нього погіршилось здоров`я. У результаті вказаних обставин він був вимушений корегувати свої плани на майбутнє, нормальне та розмірене життя в подальшому було неможливим, оскільки він був змушений відстоювати свої права в судовому порядку. Вказану моральну шкоду оцінює у 15 000 грн 00 коп.

Крім того, для захисту своїх прав в судовому порядку він скористався правничою допомогою, а саме 20.09.2021 уклав договір про надання правової допомоги, відповідно до якого ним було сплачено 1800 грн 00 коп за підготовку позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

17.12.2021 Головне управління Національної поліції у Львівській області подало до суду відзив, у якому проситьть суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Зокрема, у позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди і не надано жодних доказів, які б підтверджували характер, глибину та тривалість душевних страждань. Щодо твердження ОСОБА_1 про незаконне складення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що в подальшому завдало йому моральної шкоди, відповідач зазначає, що сам факт складення адміністративних матеріалів жодним чином не доводить факту заподіяння моральної шкоди, про яку зазначає позивач.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що в документах, поданих ОСОБА_1 на підтвердження понесених судових витрат, не зазначено, якої саме справи стосується надана правова допомога, а тому вказані документи є безпідставними. Також в матеріалах справи відсутні квитанції, які б підтверджували оплату послуг адвоката.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнитиз підстав наведених в позовній заяві. Також зазначив, що внаслідок незаконних дій працівника поліції він не поїхав на роботув Республіку Польща, у зв`язку з тим, що повинен був захищати свої права в судовому порядку. Позивач звернув увагу суду на те, що своїми неправомірними діями працівник поліції принизив його гідність, через що ОСОБА_1 перебував в стані переживання, погано спав, що негативно вплинуло на стан його здоров`я. Крім того, повідомив, що поліцейський, який прибув на виклик, поводив себе зухвало, не надав йому копії постанови про накладення адміністративного стягнення.

Представники відповідачаів ГУНП у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області не прибули на розгляд справи, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою інспектора Яворівського РВ ГУНП у Львівській області Макаряком О.М. серії ГАБ №715487 від 07.02.2021 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 102 грн 00 коп за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП (за завідомо неправдивий виклик поліції).

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 31.05.2021 у справі №944/1977/21, яке набрало законної сили, постанову серії ГАБ №715487 від 07.02.2021 було визнано незаконною та скасовано.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог у позовній заяві посилається на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 наведеного Закону право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), окрім іншого: суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У ст.5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено перелік органів, оперативні підрозділи яких можуть здійснювати оперативно-розшукову діяльність. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Відповідно до ст. ст. 1,5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закону України «Про Національну поліцію», Положення про Департамент патрульної поліції - Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відповідно Управління патрульної поліції у Харківській області, інспектором якого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування.

А отже, в даному випадку суд приходить до висновку, що до правовідносин щодо відшкодування шкоди за позовними вимогами ОСОБА_1 по даній справі Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» застосуванню не підлягає.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною 6 ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У правовому висновку Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 вказано, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року по справі № 454/1213/16-ц зазначено наступне.

Положеннями частин першої - третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження приниження його честі та гідності, моральних страждань та інших негативних наслідків, на які посилається позивач і які, на думку позивача, настали внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності. Сам факт скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівника поліції, слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. ст. 16, 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.02.2022.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції у Львівській області, , юридична адреса: м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3;

відповідач - Яворівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, юридична адреса: вул.І.Франка, 16, м.Яворів, Яворівський район, Львівська область.

Суддя Д.Б.Поворозник