Справа № 464/656/22
пр.№ 2-о/464/45/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2022 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Мерза Д.С.,

за участю учасників справи:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

07.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її чоловіка ОСОБА_2 , просить заборонити останньому строком на 6 місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею за адресою : АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на 200 м. до місця проживання (перебування), інших місць частого її відвідування; заборонити контактувати та вести телефонні переговори з нею. Заяву обґрунтовує тим, що з 13.08.1995 року вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 . За час шлюбу у них народилося троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони разом із сім`єю проживають за адресою : АДРЕСА_1 . Заявник стверджує, що ОСОБА_2 протягом останніх 13 років чинить відносно неї та дітей домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства. Психологічне насильство полягає у словесних образах, кривдах, погрозах, приниженні та залякуванні. Насильство фізичного характеру полягає у тому, що ОСОБА_2 неодноразово застосовував фізичну силу відносно неї та сина, кидався з ножем, бив її ремнем та кидав предметами. Його дії носять тривалий та систематичний характер. З даного приводу, вона неодноразово зверталась у правоохоронні органи, у зв`язку з чим стосовно кривдника виносилися термінові заборонні приписи. Незважаючи на заходи адміністративного впливу та неодноразовий терміновий заборонний припис, чоловік своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в одній квартирі є нестерпним, а тому змушена звернутися до суду із заявою про застосування до заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження його прав.

Ухвалою судді від 08.02.2022 заяву прийнято до провадження і призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала, пославшись на викладені у заяві обставини. Додатково пояснила, що проживає у квартирі спільно з чоловіком та дітьми. З 2009 року і по теперішній час потерпає від домашнього насильства з боку чоловіка, яке не в змозі терпіти. Так, насильство, яке чинив ОСОБА_2 полягало у словесних образах, погрозах та залякуванні. Насильство фізичного характеру проявлялося у тому, що ОСОБА_2 неодноразово застосовував фізичну силу відносно неї та сина, кидався з ножем, бив її ремнем та кидав предметами. Додала, що під час чергового конфлікту, коли вона з дітьми втікаючи від кривдника закрилася в одній з кімнат, ОСОБА_2 виламав двері. По даних фактах неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо вжиття заходів до чоловіка, який вчиняє відносно неї протиправні дії, однак усі спроби захистити свої права виявились безрезультатними. Вважає, що заборона ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання разом із нею, заборона спілкуватись з нею не буде порушенням прав кривдника, а лише тимчасовим захисним заходом. Просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви, що відповідно до ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 13.08.1995 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1676, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2112 від 16.08.2018 виданої ЛКП «Житловик-С», квартира за адресою АДРЕСА_1 є приватизованою та власником такої є ОСОБА_1 . Разом з нею у даній квартирі зареєстровані : ОСОБА_2 (чоловік), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (дочка) та ОСОБА_5 (дочка).

На момент звернення до суду із цією заявою заявник та заінтересована особа проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

В обґрунтування вимог заявник покликається на те, що її чоловік ОСОБА_2 з 2009 року постійно та систематично вчиняє відносно неї дії, пов`язані з словесними образами, погрозами та фізичним насильством.

На підтвердження зазначеного факту заявником до поданої заяви надано наступні докази:

-відповіді з Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з яких вбачається, що заявниця неодноразово зверталась з приводу неправомірних дій свого чоловіка ОСОБА_2 - 24.05.2015, 06.10.2015. За результатами розгляду поданих заяв із ОСОБА_2 проведені профілактичні бесіди виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ним протипраних дій та винисено офіційне застереження про недопустимість вчинення насильства в сім`ї, а його поведінка взята на контроль дільничими інспекторами Сихіського РВ.

-висновок експерта № 751 від 07.08.2018 року та довідка з міського травматологічного пункту № 2 від 04.08.2018 року, з яких вбачається, що за фактом проведення судово медичної експертизи у ОСОБА_1 було виявлено тілесні ушкодження, забій м`яких тканин обличчя та голови, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

-термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_2 від 10.06.2021 та 03.01.2022 року, з яких вбачається, що останній вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно заявника та їхнього сина ОСОБА_3

-ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 17.11.2021 року, з якої вбачається що відносно ОСОБА_2 було відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 , проте в подальшому кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

-рапорти інспектора поліції від 06.10.2018 року та 23.07.2018 року, які підтверджують сімейні конфлікти між заявником та її чоловіком ОСОБА_2 .

Окрім цього, факт систематичного насильства відносно заявника зі сторони ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 , допитаної у судовому засіданні, яка ствердила, що є донькою останніх та проживає разом з ними. Зазначила, що насильство зі сторони батька проявляється в тому, що останній б`є маму та брата, нецензурно висловлюється, кричить, кидається предметами. Такі протиправні дії є систематичними та бувають по кілька разів на місяць. Ствердила, що переживає за своє життя та життя рідних, оскільки під час одного з конфліктів батько накинувся з ножем на брата. З приводу насильства ними неодноразово викликалася поліція. Так, під час останнього виклику правоохоронців ОСОБА_2 накинувся на працівника поліції.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявник зазнала зі сторони заінтересованої особи домашнього насильства у формі психологічного та фізичного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявника у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Враховуючи викладене, з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявника. На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника.

Приймаючи рішення в частині заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме квартирі за адресою АДРЕСА_1 , суд враховує наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19 вказав, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Оцінюючи пропорційність втручання у право користування нерухомим майном ОСОБА_2 , суд бере до уваги той факт, що насильство зі сторони ОСОБА_2 мало систематичний та тривалий характер, могло спричинити настання тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому такий захід є пропорційним легітимній меті втручання у право користування нерухомим майном.

Враховуючи, що заявником не доведено необхідності застосування обмежувальних заходів строком на шість місяців, суд, враховуючі конкретні обставини справи, зокрема, спільне проживання заявника та заінтересованої особи, вважає за доцільне визначити тимчасові обмеження останньому строком на три місяці.

Крім того, вимога заявника щодо встановлення заборони кривднику наближатися на відстань менше 200 м. до інших місць частого її відвідування до задоволення не підлягає, оскілька така вимога не є конкретизованою.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.294, 3501, 3502, 3505, 3506, 3508 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , поклавши на нього на строк 3 місяці такі обов`язки:

?заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, за адресою: АДРЕСА_1 .

?заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_1 .

?заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори або контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису - віднести на рахунок держави.

Повідомити про прийняте рішення відділ поліції №2 Львівського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області для взяття ОСОБА_2 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий М.В. Борачок