Справа № 354/282/20
Провадження по справі № 2/354/119/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

представника відповідача адвоката Голіней Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсаційної вартості частки у спільному майні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у березні 2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання автомобіля марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з відповідача на її користь компенсацію вартості Ѕ частки вказаного автомобіля у сумі 75000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 19 жовтня 1996 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року. За час перебування у шлюбі у 2007 році ними був придбаний автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на відповідача. 23 квітня 2019 року ОСОБА_2 без її відома та згоди відчужив зазначений автомобіль, а отримані кошти використав у власних цілях. На момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля вона перебувала у складі ЗС України у районі проведення операції об`єднаних сил у Донецькій та Луганській областях та про факт відчуження спільного майна випадково довідалась у лише жовтні 2019 року. За таких обставин, оскільки відповідач розпорядився спільним майном без її згоди, а також не передав їй належну частину коштів отриманих від продажу автомобіля, просить позовні вимоги задовольнити, визнати вказаний транспортний засіб, який був придбаний за час шлюбу, спільним майном подружжя та стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля у сумі 75000 грн., виходячи із середньоринкової вартості даного автомобіля, а також стягнути на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №246 від 04 серпня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2020 року вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15 вересня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому останній вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково на суму 42500грн. Вказав, що за час шлюбу вони із позивачкою зробили капітальний ремонт у її квартирі та придбали спірний автомобіль який за згодою був зареєстрований на нього. Під час розірвання шлюбу була досягнута домовленість, що все придбане майно, пов`язане із ремонтом квартири та гараж залишаються у власності позивачки, а йому залишається автомобіль, який він вирішив відчужити. Згідно договору купівлі-продажу №6575/19/005360 від 23 квітня 2019 року він продав автомобіль за ціною 85000 грн., яка була визначена експертом, а тому згідний відшкодувати позивачці Ѕ частку від вказаної суми.

28 вересня 2020 року від представника позивача адвоката Якубчака О.Р. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що жодних домовленостей між сторонами щодо поділу спільного майна при розлученні не було, будь-якої згоди на відчуження автомобіля ОСОБА_1 не надавала та на час звернення відповідача до суду із позовом про розірвання шлюбу перебувала в зоні проведення операції АТО, при цьому відповідно до вимог ст.65 СК України в даному випадку згода другого із подружжя на реалізацію майна мала бути надана письмово. Також вказав, що визначена у договорі купівлі-продажу від 23 квітня 2019 року ціна спірного автомобіля визначена сторонами угоди, а долучені відповідачем скріншоти щодо цін на аналогічні транспортні засоби датовані 11 вересня 2020 року, а тому для визначення дійсної ринкової вартості автомобіля на момент його відчуження необхідно призначити автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року за клопотанням представника позивача у даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

19 серпня 2021 року до суду надійшов висновок судової автотоварозначвої експертизи №СЕ-19/109-21/7125-АВ від 11 серпня 2021 року у зв`язку із чим ухвалою суду від 06 вересня провадження у даній справі було поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Якубчак О.Р. не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача по наявних матеріалах, а також врахувати, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17603,50 грн. на підтвердження чого подано акт-прийому-передачі наданих послуг від 27 грудня 2021 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 -адвокат Голіней Л.Д. у судовому засіданні вказала, що відповідач заявлені позовні вимоги визнає частково у розмірі 42500 грн., виходячи із вартості спірного автомобіля «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , вказаної у договорі купівлі-продажу автомобіля від 23 квітня 2019 року та не погоджується із вартістю автомобіля, вказаною у висновку експерта, оскільки експертиза проведена без огляду автомобіля та відповідно при її проведенні не могли бути враховані відповідні недоліки та технічний стан автомобіля на момент продажу, що в свою чергу вплинуло на визначення ціни. Також вказала, що судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а щодо витрат по оплаті вартості експертизи, то у матеріалах справи відсутні відповідні докази щодо понесених позивачем витрат, а також проведення цієї експертизи було виключно ініціативою позивача, а тому у стягненні цих витрат із відповідача просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1996 року, який розірвано рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року.

За час перебування у шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами.

Протягом 2016-2018 років вказаний транспортний засіб проходив технічне обслуговування у ТОВ «ІФКАР», що підтверджується актами виконаних робіт №ІФ-К-16001030 від 18.03.2016 року, №ІФ-К-16004705 від 12.11.2016 року, №ІФ-К-16004845 від 23.11.2016 року, №ІФ-К-17000783 від 27.02.2017 року, №ІФ-К-17001240 від 25.03.2017 року, №ІФ-К-17001654 від 14.04.2017 року, №ІФ-К-17003623 від 12.08.2017 року, №ІФ-К-18003632 від 12.09.2018 року, замовником в яких вказаний відповідач ОСОБА_2 .

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру МВС від 25 жовтня 2019 року первинна реєстрація спірного автомобіля була проведена 17 березня 2007 року, а 23 квітня 2019 року відбулась перереєстрація автомобіля на нового власника згідно договору купівлі-продажу.

Із повідомлення ТСЦ №2643 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області №31/9/3/3/950-адв від 08 листопада 2019 року слідує, що автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №6575/19/005360, виданого ПП «Автотрейдінг-Волинь» 23 квітня 2019 року .

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/19/005360 від 23 квітня 2019 року, укладеного між ПП «Автотрейдінг-Волинь» та ОСОБА_3 автомобіль марки Scoda Fabia classic хетчбек-В, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 17 березня 2007 року реалізований за ціною 85000 грн., що підтверджується також актом огляду реалізованого транспортного засобу №6575/19/005360 від 23 квітня 2019 року, з якого вбачається, що первинним власником автомобіля є ОСОБА_2 .

Згідно довідки №720, виданої в/ч НОМЕР_4 16 травня 2019 року, старший солдат ОСОБА_1 у період з 20 жовтня 2019 року по 30 січня 2019 року та з 15 лютого 2019 року по день видачі довідки безпосередньо брала участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службовий бойових завдань.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/109-21/7125-АВ від 11 серпня 2021 року середня ринкова ціна продажу автомобілів Scoda Fabia classic хетчбек(6Y)?1.2/47kw-тип мотору BME5 ст. механічна коробка передач, 2007 року випуску станом на 23 квітня 2019 року становила 106570,00 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Майнові відносини, які складаються між подружжям, урегульовано у нормах Сімейного кодексу України (далі - СК України).

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дана стаття СК України кореспондується з ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-612цс15, від 3 червня 2015 року № 6-38цс15.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою ст.63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1-3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно положень ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності із вимогами ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, або приховав його, таке майно чи його вартість враховується при поділі.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, постанові Великої Палати Верховного Суду, від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 314/2224/17.

Як встановлено в ході судового розгляду, автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, доказів протилежного суду не надано, а відтак суд приходить до висновку, що зазначене майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки відповідач до розірвання шлюбу без відповідної письмової згоди позивача, як співвласника, здійснив відчуження даного автомобіля на користь іншої особи, не надав доказів того, що реалізація спільного майна відбулась за згодою позивача, а отримані від продажу автомобіля кошти були використані в інтересах сім`ї та не заперечив дані обставини під час розгляду справи, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 грошова компенсація вартості Ѕ частки спірного транспортного засобу.

Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд враховує наступне.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 757/8854/14-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача компенсацію за належну їй 1/2 частку в праві власності на автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 53285,00 грн. виходячи із ринкової вартості даного майна, визначеної висновком судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/109-21/7125-АВ від 11 серпня 2021 року.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на вартість спірного автомобіля, визначену у договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 23 квітня 2019 року, оскільки в договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості.

Відповідачем не надано суду доказів іншої ринкової вартості спірного транспортного засобу.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 слід визнати спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частки даного транспортного засобу у розмірі 53285,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 1194,72 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17603 грн. суд зазначає наступне.

У відповідності до частин першої - другої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду:

-договір про надання правової допомоги №16/10-19 від 16 жовтня 2019 року, згідно п.4 якого за надання адвокатом правової допомоги клієнтом сплачується гонорар, визначений у розрахунку вартості послуг, який є додатком №1 до даного договору, при цьому 10000,00 грн. сплачуються адвокату під час укладення даного договору, а інша частина гонорару підлягає до сплати після завершення розгляду справи судом та після надання звіту про виконану роботу та стягнення відповідних витрат на правову допомогу із протилежної сторони;

-свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001003;

-ордер серії ІФ №071126 від 21 жовтня 2019 року;

- розрахунок вартості послуг адвоката, який містить орієнтовний перелік робіт(послуг), які будуть виконані за договором про надання правової допомоги № 16/10-19 від 16 жовтня 2019 року на загальну суму 16677,00 грн., в тому числі: первинна консультація, вивчення на аналіз документів, оцінка судової перспективи, роз`яснення особливостей розгляду даної справи, порядок оскарження рішення, узгодження правової позиції та суть заявлених позовних вимог(1 год.)-926,50 грн.; пошук та аналіз судової практики(4 год.)-3706 грн.; збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту до реєстраційної служби МВС щодо встановлення факту та обставин продаж автомобіля (1шт).-926,50 грн.; збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту до сервісних центрів для отримання документів необхідних для встановлення вартості автомобіля(1 шт.)-926,50 грн.; збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту в НДЕКЦ щодо встановлення вартості автомобіля(1 шт.)-926,50 грн.; підготовка та подання позовної заяви, виготовлення копій(4 год.)-3706 грн.; підготовка та поданні відповіді на відзив(3 год.)-2779,50 грн.; участь у судовому засіданні включаючи підготовку(3 с/д)-2779,50 грн.; у випадку зриву судового засідання не з вини адвоката, який прибув до суду не будучи повідомлений про відкладення(0,5 год.)-413,25 грн.; підготовка та подання клопотань по суті справи у випадку необхідності(1 год.)-926,50 грн.; ознайомлення із матеріалами справи(1 год.)-926,50 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордера №27 від 16 жовтня 2019 року на суму 10000,00 грн.;

-копію акту прийому-передачі наданих(виконаних послуг) за договором №16/10-19 від 16 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що адвокатом Якубчаком О.Р. було надано ОСОБА_1 наступну правничу допомогу: первинна консультація та усі наступні консультації із вивченням наданих документів та рішень судів щодо сформованої практики вищих судів(1 год.-16 жовтня 2019 року, 21 вересня 2020 року, 07 квітня 2021 року, 06 вересня 2021 року) вартістю 926,50 грн.; збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту в ТСЦ МВС( 1 шт.-25 жовтня 2019 року) вартістю 926,50 грн.; збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту в ТОВ «ІФ КАР» ( 1 шт.-01 серпня 2020 року) вартістю 926,50 грн.; збір доказів, підготовка та подання адвокатського запиту в Івано-Франківський НДЕКЦ МВС( 1 шт.-01 серпня 2020 року) вартістю 926,50 грн.; пошук та аналіз судової практики у подібних справах(3 год.-16 жовтня 2019 року, 25 лютого 2020 року) вартістю 2779,50 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви(3 год.-02 березня 2020 року) вартістю 2779,50 грн.; участь у судовому засіданні 01 вересня 2020 року вартістю 926,50 грн.; підготовка та поданні відповіді на відзив(3 год.-26 вересня 2020 року)-2779,50 грн.; клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи(1 шт.-28 вересня 2020 року)-926,50 грн.; участь у судовому засіданні 26 жовтня 2020 року-926,50 грн.; адвокатський запит до НДЕКЦ про стан виконання ухвали про призначення судової експертизи(1 шт.-15 червня 2021 року) вартістю 926,50 грн.; клопотання про направлення справи для проведення експертизи(1 шт.-15 червня 2021 року) вартістю 926,50 грн.; участь у судовому засіданні 11 листопада 2021 року вартістю 926,50 грн., а всього на загальну суму 17603,50 грн.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року справа № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи ч.1 ст.137 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Як вбачається зі змісту п.4 договору про надання правової допомоги №16/10-19 від 16 жовтня 2019 року, за надання адвокатом правової допомоги клієнтом сплачується гонорар, визначений у розрахунку вартості послуг, при цьому 10000,00 грн. сплачуються адвокату під час укладення даного договору, а інша частина гонорару підлягає до сплати після завершення розгляду справи судом та після надання звіту про виконану роботу та стягнення відповідних витрат на правову допомогу із протилежної сторони.

Аналізуючи вказані докази, враховуючи відсутність обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача щодо розміру вказаних витрат, суд приходить до переконання, що розмір судових витрат, що складається з витрат на професійну та правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 17603,50 грн. гривень є співмірними із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників, а тому вказані витрати підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача у сумі 12506,93 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що у відсотковому співвідношенні становить 71,05% від ціни позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.60,61,63,65,68,69,70,71 Сімейного Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсаційної вартості частки у спільному майні задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53285(«п`ятдесят три тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 коп. компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки «Scoda Fabia classic», 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1194(одну тисячу сто дев`яносто чотири)гривні 72 коп. сплаченого судового збору та 12506 (дванадцять тисяч п`ятсот шість) гривень 93 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук