Справа № 517/443/21
Провадження № 2/517/7/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 рокусмт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Гончар І.В., при секретарі Заболотній Л.В., за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , представник адвокат Твердохліб В.Ю. до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Твердохліб В.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем свого рідного брата, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.03.2020 серії НОМЕР_1 , а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.12.2020 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2020 року ОСОБА_2 отримала у спадщину наступні транспортні засоби: 1)транспортний засіб марки ВАЗ, модель 2109, 1992 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . тип: КОМБІ-В, що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого РЕВ № 11 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 03.08.2013 року; 2)транспортний засіб марки FORD, модель ESCORT, 1990 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , тип: легковий комбі, що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого РЕВ № 8 при УДАІ ТУ МВС України в Одеській області 23.01.2008 року; 3)транспортний засіб марки ПГ, модель 01 ОРЛИК, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , тип: ТЗ: причіп бортовий, що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 , виданого Роздільнянським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України Одеської області 26.12.2003 року; 4)транспортний засіб марки, моделі, модифікації ИЖ 7.108. 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_11 , коляска № НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_13 , що належав померлому на підставі технічного паспорта мотоцикла, моторолера НОМЕР_14 , виданого Березівським МРЕВ УВС Одеської області 29.05.1990 року;

Також у померлого на праві власності був мотоблок «ZUBR» № НОМЕР_15 , який він придбав у ФОП ОСОБА_5 , згідно накладної від 28.04.2011 року.

Однак, зареєструвати право власності на вище зазначені транспортні засоби в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС не має можливості, так як наразі транспортними засобами володіє відповідач. На прохання позивачки повернути транспортні засоби, відповідач не реагує, транспорті засоби не повертає. Відповідач використовує транспортні засоби без дозволу.

З метою повернення транспортних засобів відповідачем, позивачка зверталася до відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з усною заявою по телефону про те, що відповідач в добровільному порядку не повертає належні їй транспортні засоби. Однак, позивачці пояснили, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, лише можуть мати місце цивільно-правові відносини. Тому для вирішення спірного питання їй рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, так як після смерті отчима ОСОБА_4 дуже хворіла, не могла ходити, всі документи і ключі від гаража віддала доньці покійного. Через пару днів після похорон прийшов колишній її чоловік і заварив ворота гаража. Що знаходиться в гаражі відповідачка не знає, так як за весь період часу вона не користувалась транспортними засобами і де поділося майно покійного пояснити не може. Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що до похорон і після бачив, що в гаражі на АДРЕСА_1 знаходились автомобіль синього кольору та мотоцикол без коляски ІЖ. На подвір`ї стояв мотоблок і прицеп. Також він знав, що в покійного був автомобіль марки "FORD", але він знаходився в гаражі біля квартири покійного на АДРЕСА_2 . Також зазначив, що після похорон мотоблок закотили в гараж і заварили ворота. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що був в дружніх стосунках з покійним ОСОБА_4 , а відовідачку знав погано. До похорон бачив, що в гаражі на АДРЕСА_1 знаходилась машина ВАЗ2109 і мотоцикл без коляски. На подвір`ї стояв зелений мотоблок з прицепом, автомобільний прицеп і всі принадлежності до мотоблоку. Хто заварював гараж не знає і не бачив. Зі слів покійного знав, що в нього є квартира на АДРЕСА_2 . Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що коли помер ОСОБА_9 , то в гаражі стояв автомобіль ВАЗ 23109, а мотоцикла він не бачив. Також зазначив, що після похорон він бачив, як син позивачки заганяв мотоблок в подвір`я на АДРЕСА_1 . Щодо автомобіля марки "FORD" пояснив, що він знаходився в гаражі на АДРЕСА_2 та після похорон ОСОБА_6 та син позивачки хотіли його продати. Потім він ніколи не приходив на подвір`я відповідачки і нічого не знає. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК , суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Тобто майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування, якщо позивач надасть докази, а саме підтвердження право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Як встановлено, сторона позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідачем фактично зайнято належне їй на праві власності майно, вона використовує його на власний розсуд та незаконно утримує у себе, не дає до нього доступу тощо, проте дана обставина не визнається іншою стороною, а позивачкою на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу, якими могли би бути відповідні акти, покази свідків тощо. Крім цього слід зазначити, що покази допитаних під час розгляду справи свідків, на думку суду не є доказом вибуття майна з володіння позивачки поза її волею, а також факт наявності спірного об`єкту у незаконному володінні відповідача, так як на теперішній час ніхто зі свідків не знає які транспортні засоби знаходяться у відповідача та де вони перебувають. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем не надано доказів підтвердження факту вибуття майна з його володіння поза його волею, перебування майна у незаконному володінні відповідача та відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном (постанова ВП ВС від 18.12.2019 № 522/1029/18). За вказаних, встановлених обставин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено порушення його прав відповідачем, а тому права позивачки не порушені та судовому захисту не підлягають, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Інші доводи позивачки на які вона посилається у позові, як на підставу задоволення позовних вимог не є слушними, та не беруться судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя: І.В. Гончар