Постанова

Іменем України

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 161/5648/20

провадження № 61-14542св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач -ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

03 червня 2020 року у складі судді Пахолюк А. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 32 106,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 квітня 2019 року відповідач підписав заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) (далі - договір КБОФО). Підписанням вказаної заяви клієнт беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на інтернет-сторінці Банку www/ochadbank.ua, та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (пункт 3.1. заяви).

Пунктом 3.2. заяви визначено, що відповідно до умов договору Банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися

з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. За змістом блоку 4 заяви, ОСОБА_1 підтверджує своє письмове клопотання на отримання кредиту й усвідомлення того, що укладає кредитний договір.

На підставі підписаної заяви Банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитної лінії у розмірі 30 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38 % річних на строк дії платіжної картки. Проценти нараховуються на фактично отриману суму кредиту.

Згода відповідача на одержання кредиту підтверджується банківською випискою по рахунку, якою підтверджуються усі виконані відповідачем операції.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 25 березня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 32 106 грн 77 коп.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня

2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суди виходили із недоведеності Банком суми наданого кредиту, встановленого ліміту, факту видачі кредитної картки, строку дії договору та неможливості встановити суму боргу.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір тіла кредиту

і порядок нарахування процентів та пені, посилався на заяву приєднання та договір КБОФО та вказав, що підписанням заяви відповідач беззастережно приєднався до договору. Проте долучений позивачем до позовної заяви договір прямо не передбачений у заяві про приєднання, яка безпосередньо підписана позичальником. Вказана заява містить у собі лише особисті дані відповідача, являє собою анкету. Будь-яких даних про суму кредиту, кредитний ліміт, відсоткову ставку за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, дату видачі платіжної картки та строку дії, заява про приєднання не містить. У заяві відсутні відомості про предмет кредитного договору. Також у заяві відсутні відомості про те, що кредитна картка відповідачу була видана, оскільки у пункті 3.4.2 заяви про приєднання йдеться лише про оформлення платіжної картки, а не про її видачу.

Приєднана позивачем до позовної заяви виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 не є беззаперечним доказом користування кредитним коштами саме відповідачем, оскільки доказів про укладення з ОСОБА_1 кредитного договору банком не подано.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2020 року АТ «Ощадбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами не прийнято до уваги доданий до позову витяг з договору КБОФО, затвердженого постановою правління

АТ «Ощадбанк» від 05 серпня 2015 року № 694 зі змінами станом на 01 квітня 2019 року, саме той, який діяв на дату підписання заяви відповідачем - 16 квітня 2019 року.

Саме по собі посилання на не ознайомлення відповідача з договором КБОФОне може бути підставою для визнання неукладеним кредитного договору. Відсутність підпису боржника не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, шо його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Тому, підписавши заяву про приєднання

ОСОБА_1 погодився на запропоновані банком умови надання кредиту, який був встановлений в розмірі 30 000,00 грн (пункт 1.6.4 договору). Будь-яких заяв про відмову від кредитного ліміту чи небажання ним користуватись від відповідача ОСОБА_1 до Банку не надходило.

Суди не прийняли до уваги, що ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, здійснював погашення заборгованості та сплачував проценти, що підтверджується випискою, яка є в матеріалах справи.

За умовами пункту 1.6.6. договору КБОФО згода відповідача на отримання кредиту та користування кредитними коштами підтверджується банківською випискою по рахунку, яка є належним та допустимим доказом у справі та яка підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача по тілу кредиту. Такий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі

№ 200/5647/18.

За таких обставин, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не дослідив належним чином наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, не спростував належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог та мотивовано не відхилив доводи апеляційної скарги.

Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

УхвалоюВерховного Суду від 05 листопада 2020 року поновлено АТ «Ощадбанк» строк на касаційне оскарження судових рішень; відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права тазастосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня

2020 року у справі № 200/5647/18).

Крім того, в ухвалі вказано, що результат аналізу змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Суди встановили, що 16 квітня 2019 року між АТ «Ощадбанк» та

ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до договору КБОФО та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої відповідач оформив платіжну картку типу «Моя картка» (а. с. 7, 8).

Відповідно до пункту 3.2. блоку 3 Заяви про приєднання банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися

з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою (а.с. 7 зворот).

Заява про приєднання №721107/130418 не містить даних про суму кредиту чи кредитного ліміту.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частині другій статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним

є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 провадження № 61-9618св19), на яку міститься посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції

у сукупності з іншими доказами».

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій - третій статті 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,

а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши оцінку наданим Банком доказам у їх сукупності та встановивши, що АТ «Ощадбанк» не надало належних доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений із договором КБОФО та Умовами користування кредитною лінію (кредитом), підписана відповідачем заява про приєднання до Договору КБОФО та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) не містить суми наданого кредиту (кредитного ліміту), відсоткової ставки за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та її визначеного розміру, суди зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим висновок судів про неукладеність з ОСОБА_1 кредитного договору є необґрунтованим, а тому судові рішення належить змінити

в мотивувальній частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку

з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін.

Оскільки судові рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня

2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 серпня

2020 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук