Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Решетова В. В.

секретар судового засідання Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Світанок" звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, між ТОВ "Світанок" та ОСОБА_1 30.05.2009 року укладено договір оренди землі, строком на 10 років, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» від 20.01.2010 року за №4АА72700350.

Відповідно до п. 8 зазначеного договору «Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».

Скориставшись переважним правом на укладення договорів оренди землі та з метою продовження дії договору ТОВ "Світанок", 21.11.2019 року звернулося до орендодавця із відповідним листом-повідомленням про поновлення зазначеного договору, до якого було долучено проект додаткової угоди.

Не отримавши відповіді від ОСОБА_1 , ТОВ "Світанок" знову 09.01.2020 року №06 надіслало лист, який відповідач отримала 16.01.2020 року.

15.06.2020 року листом № 406, ТОВ "Світанок" втретє звернулось до відповідач з додатком проектом додаткової угоди, який ОСОБА_1 отримала 18.06.2020 року.

02.07.2020 року ТОВ "Світанок" отримало від ОСОБА_1 лист повідомлення про небажання продовжувати договірні відносини.

Вважають, що виконали всі умови ст. ЗЗ ЗУ «Про оренду землі» та мають переважене право на укладення додаткової угоди про поновлення договірних відносин, надали проект додаткової угоди з тими самими умовами, що передбачені договором оренди землі від 30.05.2019 року.

Просили визнати укладеною додаткову угоду від 15.06.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Світанок" про поновлення терміну дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 30.05.2009 року та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Представник позивача адвокат Гончаров М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача адвокат Калімбет Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначила, що відповідач вважає доводи наведені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими, надуманими та такими що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вказала, що дійсно між сторонами був укладений договір оренди землі строком на десять років, строк дії якого закінчився 20.01.2020 року.

Позивач дійсно звертався до відповідача з листом повідомленням про намір продовжити договірні відносини, при цьому додав проект додаткової угоди. Місячний строк відповіді відповідач пропустила з поважної причини, були важкі сімейні відносини, вона та її чоловік піклувалися за хворим братом її чоловіка, який на даний час помер, тому не могла надати відповідь орендарю. Зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін, укладання договору не може бути примусом і передбачене право, а не обов`язок переукладення договору оренди. Договір укладається при наявності вільного волевиявлення особи, з непорушністю права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Просила в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що до отримання першої угоди про продовження вона зверталася до ТОВ «Світанок» в усній формі, з наміром розірвати договір. Після отримання влітку другої додаткової угоди вона вже звернулася до ТОВ «Світанок» у письмовій формі, шляхом надіслання листів, поштовим зв`язком. У зв`язку з тим що у ТОВ «Світанок» встановлена найменша орендна плата в порівнянні з ніж у іншими орендарями, а також ту обставину, що вона сама має намір обробляти свою землю, тому вона не має бажання надавати свою землю в оренду ТОВ «Світанок». Також, пояснила, що листа ТОВ «Світанок» з наміром розірвати договір вона не направляла вчасно, з поважних причин, оскільки доглядала хвору власну дитину, а чоловік піклувався про свого хворого брата, який потребував допомоги.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин 1 та 2 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 1 ст. 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України законодавець наголосив на тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2009 року було укладено договір оренди землі між ТОВ "Світанок" та ОСОБА_1 , строком на 10 років, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» від 20.01.2010 року за №4АА72700350 /а.п. 14-16/.

З копії договору, що міститься в матеріалах справи, відповідно до п. 8 «Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 (шістдесят) днів до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Що відповідає вимогам ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до якої орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

20.11.2019 року позивач бажаючи скористатись переважним правом на продовження договірних відносин, що відповідає ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», направив орендодавцеві лист-повідомлення, щодо поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди, який як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення отримано останньою 28.11.2019 року /а.п. 17/.

Не отримавши відповідь орендодавця, в місячний строк, як передбачено законодавством, 15.06.2020 року позивач знову звертається до ОСОБА_1 з листом-повідомленням щодо поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди, який як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення отримано останньою 18.06.2020 року /а.п. 24/.

Вирішуючи виниклий спір, суд застосовує наступні норми права.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Спеціальним законом, що регулює орендні відносини щодо земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) передбачено, що за закінченням строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У ч. 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 ст. 33 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Такий спосіб поновлення договору оренди може мати місце лише тоді, коли сторони до закінчення строку дії договору не вчиняли будь-яких значимих юридичних дій, передбачених частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 22.09.2020 року №159/5756/18.

Як встановлено, при дослідженні матеріалів справи, орендар у письмовій формі виявив бажання продовжувати з відповідачем строк договору оренди, про його наміри свідчить направлене відповідачу повідомлення про пропонування продовжити договірні відносини, що підтверджується копіями листів - повідомлень, описом поштових відправлень та фіскальних чеків про оплату поштових відправлень.

Крім того, судом встановлено, що позивачем разом із пропозицією поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцю було направлено проект додаткової угоди.

За змістом частини третьої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею ЗЗ Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі").

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі"). І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі N 594/376/17-ц (провадження N 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі N 530/212/17 (провадження N 14-330цс18).

Таким чином позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за шістдесят днів до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити. Крім цього, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору.

Суть поновлення договору оренди згідно ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує проти поновлення договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у мовчазній згоді.

До закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права продовження дії договору, яке було йому гарантовано умовами договору та положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Однак, в передбачений законом місячний термін відповідач не узгодила з позивачем істотні умови, не прийняла рішення про поновлення договору, не уклала додаткову угоду про поновлення договору, не повідомила заявника про наявність законних та обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору та не надіслала лист-повідомлення про прийняте нею рішення.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконує свої обов`язки за договором оренди, протягом строку дії договору оренди відсутні заяви про порушення його умов; до закінчення строку дії договору у визначений договором та Законом строк, позивач повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк - повідомлення направлено 21.11.2019 року за вих.№1232 за шістдесят днів до закінчення строку дії договору; до листа-повідомлення ТОВ Світанок» додало проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; позивач продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; відповідач письмово в місячний строк не повідомив позивача про відмову в поновленні договору оренди.

Таким чином, враховуючи факт належного виконання ТОВ Світанок» своїх зобов`язань за договором, в т. ч. щодо сплати орендної плати, дотримання позивачем строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; не надіслання саме орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк; продовження користування земельною ділянкою, суд на підставі ст. 33 Закону України Про оренду землі дійшов до висновку про наявність у ТОВ Світанок» переважного права на поновлення договору оренди землі.

У позивача відсутні повноваження та обов`язок перевірки чи встановлення переважного права, тобто наявності чи відсутності пропозицій інших орендарів чи бажання/не бажання продовжити орендні відносини відповідачем. Правова визначеність орендаря не може залежати від припущення чи інших обставин про які позивач не може бути обізнаним. Законом передбачене переважне право орендаря на продовження договору оренди.

Законом також визначено порядок та місячний строк висловлення незгоди власником земельної ділянки на реалізацію такого переважного права, оскільки сільськогосподарські роботи в силу їх спеціалізації підлягають плануванню від обробітку земельної ділянки до зібрання урожаю. Тому відсутність інших пропозицій оренди, чи бажання власника самостійно обробляти земельну ділянку не позбавляють позивача права на продовження оренди у передбачений законом спосіб. А небажання власника продовжити оренду земельної ділянки та обробляти її самостійно висловлене письмово через пів року після закінчення дії договору оренди, не позбавляє позивача його переважного права, оскільки надане з пропуском місячного строку, передбаченого ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

Проаналізувавши умови наданої позивачем додаткової угоди, встановлено, що умови, викладені в ній, а саме така редакція: 15 червня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТАНОК» про поновлення терміну дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 30 травня 2009 року, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» від 20 січня 2010 року за №4АА72700350 щодо земельної ділянки площею 3,8751 га, кадастровий номер :03:015:0012, на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області в наступній редакції:

Орендодавець: ОСОБА_1 , що діє на підставі цивільної правосуб`єктності з однієї сторони, та Орендар: ТОВ «СВІТАНОК», юридична особа, що належним чином створена та зареєстрована за законодавством України, , місцезнаходження якої: Україна, Херсонська область, Новотроїцький район, смт Сиваське, вул. Центральна (Жовтнева), в особі директора Максименка Сергія Івановича, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони (надалі кожен окремо - Сторона, а разом Сторони), згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю угоду про нижченаведене:

1. Ця додаткова угода є угодою Сторін по взаємним зобов`язанням, відповідно до яких Орендар та Орендодавець, за взаємною згодою, дійшли згоди поновити термін дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення, площею 3,8751 (кадастровий номер :03:015:0012), зареєстрованого у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» за №4АА72700350 від 20 січня 2010 року строком на 10 років, тобто до 20 січня 2030 року.

2. Всі інші умови вищевказаного Договору залишаються незмінними.

3. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі сільськогосподарського призначення, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» за №4АА72700350 від 20 січня 2010 року, відповідають вимогам, встановленим законодавством при поновленні договору оренди відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Суд вважає, що між сторонами у справі виникла процедура поновлення договору для реалізації переважного права на таке поновлення.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України, право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Як вже зазначено вище, з підстав, передбачених ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», договір може бути поновлено на тих самих умовах та орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії, в якій він постановив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Заперечення на позов відповідача спростовуються вищевикладеним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невідємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Окрім цього зазначення відповідачем та її представником в судовому засіданні, що ТОВ Світанок» ще з осені 2019 року засіяло її земельну ділянку озимими культурами, є необґрунтованим, так як ТОВ Світанок» займається господарською діяльністю пов`язаною з вирощуванням сільськогосподарських культур і в праві планувати свій обсяг робіт, посівів, витрат свого господарства.

Суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості надання відповіді на повідомлення ТОВ Світанок» про намір продовжити договірні відносини, так як вона доглядала за хворим родичем, так як належними доказами не довела ступінь родинних зв`язків, обсяг допомоги, яку вона надавала йому, потребу в такій допомозі та саме які причини стали їй на заваді повідомити орендаря про не бажання продовжувати орендні відносини з позивачем з дати закінчення дії договору оренди 20.01.2020 р. до дати письмової відповіді ОСОБА_1 (24.06.2020 року). Додані до матеріалів справи довідки, лише підтверджують факт хвороби якоїсь людини, доказів відношення якої до справи суду не надано. Твердження про складні сімейні обставини голослівні.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, що цивільний позов ТОВ Світанок» є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню також підлягають понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про оренду землі», ст. ст. 93, 124, 102-1 ЗК України, ст. ст. 407, 626, 777 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди задовольнити повністю.

Визнати укладеною додаткову угоду від 15 червня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТАНОК» про поновлення терміну дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 30 травня 2009 року, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» 20 січня 2010 року за №4АА72700350 щодо земельної ділянки площею 3,8751 га, кадастровий номер :03:015:0012, на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області в наступній редакції:

Додаткова угода

Орендодавець: Іоніце Світлана Василівна, що діє на підставі цивільної правосуб`єктності з однієї сторони, та Орендар: ТОВ «СВІТАНОК», юридична особа, що належним чином створена та зареєстрована за законодавством України, , місцезнаходження якої: Україна, Херсонська область, Новотроїцький район, смт Сиваське, вул. Центральна (Жовтнева), в особі директора Максименка Сергія Івановича, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони (надалі кожен окремо - Сторона, а разом Сторони), згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю угоду про нижченаведене:

1. Ця додаткова угода є угодою Сторін по взаємним зобов`язанням, відповідно до яких Орендар та Орендодавець, за взаємною згодою, дійшли згоди поновити термін дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення, площею 3,8751 (кадастровий номер :03:015:0012), зареєстрованого у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» за №4АА72700350 від 20 січня 2010 року строком на 10 років, тобто до 20 січня 2030 року.

2. Всі інші умови вищевказаного Договору залишаються незмінними.

3. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі «сільськогосподарського призначення, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» за №4АА січня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА з обмеженою відповідальністю «СВІТАНОК», Код , адреса розташування: Херсонська область, Новотроїцький район, смт Сиваське, вул. Центральна (Жовтнева), буд. 42, судові витрати на сплату судового збору у сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов