Ухвала

15 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 202/5209/18

провадження № 61-20208ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та як законні представники в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням. Просив усунути йому перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 із указаного домоволодіння та переселення ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , 2013 року народження, з кімнати 1-5, розміром 6,4 кв. м у кімнату 1-4, розміром 12,7 кв. м.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі зареєстровані у будинку, належному позивачу на праві власності, на прохання його дружини - ОСОБА_5 , якій ОСОБА_1 приходиться сином, а ОСОБА_2 - невісткою. Вказаному передувало звернення ОСОБА_5 , дружини позивача, з проханням щодо проживання відповідачів у будинку позивача. Під час проживання відповідачів у будинку, у них народилась дитина, яка була також зареєстрована у будинку. Так, відповідачами було зайнято 2 кімнати: 1-4 розміром 12,7 кв. м та 1-5 розміром 6,4 кв. м, позивач з дружиною проживали у кімнаті 1-3 розміром 9,00 кв. м. В подальшому, шлюб між позивачем та ОСОБА_5 розірвано через постійні сварки та погіршення їхніх стосунків. Колишня дружина вигнала позивача з займаної кімнати, останній почав проживати у прибудові, яка є душовою, що не призначена для проживання. На пропозиції позивача звільнити одну кімнату відповідачі не реагують, крім того почали його ображати, виганяти з дому. Додатково позивачем було вказано, що прибудова (душова) та гараж були ним побудовані самостійно. В подальшому позивач був вимушений виїхати проживати до своєї сестри.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням задоволено. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 з вказаного домоволодіння. Переселено ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , 2013 року народження, з кімнати 1-5, розміром 6,4 кв. м у кімнату 1-4, розміром 12,7 кв. м у житловому будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір по 352,40 грн з кожного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та як законні представники в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року у вищевказаній справі, в якій просять постанову скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, з наданням строку на усунення недоліків касаційної скарги.

У січні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та як законні представники в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , надано матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

Як підставу касаційного оскарження заявники зазначають неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 521/17805/16-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9627/16-ц, від 06 жовтня 2020 року у справі № 348/1174/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 182/7347/18, від 22 грудня 2021 року у справі № 581/489/20, від 23 вересня 2019 року у справі № 329/398/18 та від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/544/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявники у касаційній скарзі посилаються на порушення апеляційним судом норм процесуального права, як на підставу касаційного оскарження (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України), зокрема, судом апеляційної інстанції не надано оцінки всім обставинам справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) та розглянув у порядку спрощеного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 2 частини третьої статті 411 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Крім того, у касаційній скарзі заявники зазначають клопотання про зупинення виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що суд касаційної інстанції може зупинити виконання лише того судового рішення, яке є предметом касаційного оскарження у справі.

Оскільки рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року виконання якого просять зупинити заявники не є предметом касаційного оскарження у справі № 202/5209/18 за провадженням № 61-20208ск21, клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення його виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням,за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та як законні представники в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року.

Витребувати з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали вищезазначеної цивільної справи № 202/5209/18.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак