Провадження №22-ц/824/647/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. перебуває виконавче провадження №60475484 з примусового виконання виконавчого листа №2-5755/10, виданого 08.04.2011 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 40956,13 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 328058,52 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 329878,52 грн. ОСОБА_1 був повідомлений приватним виконавцем про відкриття виконавчого провадження. В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що за боржником транспортних засобів, земельних ділянок не зареєстровано, на відкритих рахунках в банківських установах грошові кошти відсутні. Згідно відповіді ДПС України на запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України встановлено, що останній протягом з 01.07.2016 року неодноразово перетинав державний кордон України, що свідчить про наявність у боржника грошових коштів. Разом з тим, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником самостійно не вчинено. Таким чином боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні. У зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на невжиття боржником жодних заходів, спрямованих на виконання вищенаведених виконавчих документів, виконавець просив подання задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» направило апеляційну скаргу, в якій зазначило, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення про задоволення вищевказаного подання.

Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. знаходиться ВП №60475484 з виконання виконавчого листа №2-5755/10, виданого 08.04.2011 Шевченківським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 40956,13 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 328058,52 грн, судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 329878,52 грн.

Відмовляючи у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що до суду не надано належних та допустимих доказів, які б надавали підстави вважати, що боржник ухиляється чи має намір ухилитись від виконання судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з 19 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за саму наявності факту невиконаного зобов`язання, а при встановленні ухилення боржника від його виконання.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконання нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Сама по собі наявність судового рішення, яке не виконане боржником, а також вчинення виконавцем всіх передбачених законом заходів, без доведення факту ухилення боржника (дія або бездіяльність) від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, не може бути підставою для прийняття рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст.441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Для встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань покладених на боржника рішенням суду приватним виконавцем до суду мають бути надані докази того, що боржнику вручено відомості про відкриття виконавчого провадження.

Апелянт зазначає, що фактом повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження є фактичне направлення постанови про відкриття виконавчого провадження цінним листом. При цьому зазначає, що приватний виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», за приписами якої копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким твердженням апелянта з огляду на наступне:

Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 106 Правил передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення, його прізвище.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвища. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

В матеріалах подання відсутнє належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та надання строку добровільного виконання обов`язку за виконавчим листом.

При цьому, з позиції апелянта не вбачається про достовірність направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження. В даній справі навіть не доведено такого факту, оскільки до суду надані докази направлення якогось повідомлення, але на ім`я особи, відмінної від боржника (відмінне ім`я та по батькові (а.с. 27).

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько