Справа № 191/352/22
Провадження № 2/191/131/22
У Х В А Л А

11 лютого 2022 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Твердохліб А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ялова Ю.О., до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2022 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» про визнання недійсним:

договору про відступлення прав вимоги від 10.12.2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»:

договору про відступлення прав вимоги від 28.05.2021 року за договором іпотеки №PML-301/508/2007 від 03.12.2007 року, укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп», посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі за №15654 щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред`являються до суду за загальними правилами підсудності. При цьому суд має враховувати право споживача на пред`явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (стаття 28 ЦПК України).

Правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, у разі об`єднання позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом із тим, у пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Установлено, що предметом спору у цій справі є, серед іншого, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме квартира, адреса місцезнаходження якої за адміністративними поділом віднесена до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, в тому числі й щодо нерухомого майна за іпотечним договором, має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 187, 261, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» про визнання договорів недійсними, передати за підсудністю на розгляд Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, розташованого за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з одного суду до іншого, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. В. Твердохліб