ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Херсон

справа № 766/24898/21

провадження № 22-ц/819/554/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) суддів:Пузанової Л.В., Склярської І.В., Чорної Т.Г.,
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 09 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28, корпус 2» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28, корпус 2» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок неналежного виконання обов`язків, посилаючись на те, що 18 червня 2021 року вона поверталася до своєї квартири АДРЕСА_1 , і послизнулась на підлозі у під`їзді будинку, яка була залита водою та отримала фізичну травму руки, у зв`язку з чим перебувала на амбулаторному лікуванні та несла витрати на придбання ліків і реабілітацію.

Посилаючись на те, що її здоров`я було ушкоджено через неналежне виконання своїх обов`язків прибиральницею, яка перебуває в трудових відносинах із Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28, корпус 2», позивачка просила суд стягнути з відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 2 000грн та моральну шкоду у розмірі 70 000грн.

Ухвалою від 09 грудня 2021 року суд відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діяла адвокат Сисак С.П., та позивачці роз`яснено її право звернутися до господарського суду за правилами положень ГПК України в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , просить ухвалу суду скасувати і направити позовну заяву для відкриття провадження у справі та розгляду іншим суддею.

В обґрунтування доводів скарги зазначила, що висновок суду щодо юрисдикції справи є помилковим, оскільки ним не враховано, що ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом порушеного права, яке полягає в ушкодженні здоров`я внаслідок нещасного випадку, що стався через неналежне виконання обов`язків та недбале відношення до них з боку працівників ОСББ. Спірні правовідносини регулює ЦК України та вони не стосуються господарської діяльності відповідача і не виникли із корпоративних відносин, тому не підпадають під дію статті 3 Господарського кодексу України та статтю 20 ГПК України.

Вказує на те, що суд безпідставно послався на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №462/2646/17 щодо підсудності справи, оскільки ця постанова ухвалена за результатом розгляду спору щодо визнання протиправною та скасування державної реєстрації ОСББ та не може враховуватися у випадку стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої неналежним виконання обов`язків працівником юридичної особи.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що заява ОСОБА_1 не підлягає розглядові у порядку цивільного судочинства, оскільки за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 лютого 2019 року, справа №462/2646/17, спори, що виникли із діяльності ОСББ, розглядаються господарськими судами.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Право на доступ до суду є невід`ємною складовою права на справедливий суд, передбачений частиною першою статті 6 Конвенції. Уперше поняття «право на доступ до суду» пролунало в рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (1975 року). Основним у ньому було питання про те, чи обмежується зазначений пункт цього акту гарантіями для позивача в судовому процесі, який уже ведеться, чи він гарантує також це право, тобто право ініціювати судовий розгляд і обов`язок суду розпочати і провести його. У своєму рішенні ЄСПЛ указав: «якби пункт 1 статті 6 Конвенції розумівся як такий, що стосується виключно провадження у справі, що вже розпочата в суді, Договірна держава могла б, не порушуючи цього прпису, позбутися судової системи чи обмежити судову юрисдикцію щодо певних видів провадження й доручити цю справу іншим органам, які залежать від уряду. Такі невіддільні від небезпеки свавілля влади припущення мали б серйозні наслідки, що прямо суперечать згаданим вище принципам (праву на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом). Було б неприйнятним, з позиції ЄСПЛ, якби пункт 1 статті 6 Конвенції детально визначав процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечуючи того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, тобто доступ до суду. Характеристики справедливості, публічності й оперативності судового провадження були б марними за його відсутності».

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір, і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на зміст позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 , проживаючи у належній їй та членам її сім`ї квартирі АДРЕСА_1 , співвласниками якого з метою управління будинком створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28, корпус 2», отримала травму та їй, як вона вважає, з вини працівника цього об`єднання під час виконання ним трудових обов`язків завдана матеріальна та моральна шкода.

Зазначаючи, що на підставі статті 1172 ЦК України особою, відповідальною за відшкодування цієї шкоди є відповідач як роботодавець, ОСОБА_1 просила суд стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28, корпус 2» суму матеріальних збитків у розмірі 2 000грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000грн.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи -підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

У справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18) від 06 лютого 2019 року про визнання протиправної та скасування реєстраційної дії з державної реєстрації ОСББ, на яку послався суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків щодо юрисдикції цього спору, позивачем є власник квартири у багатоквартирному житловому будинку, у якому створене ОСББ, державна реєстрація якого оспорювалася. У цій справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та ОСББ, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України).

Разом із тим відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Тобто спір між співвласником нерухомого майна - членом ОСББ та самим ОСББ, створення якого оскаржується, є подібним до корпоративного спору.

Відповідно до частини третьої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з частиною першою цієї статті корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У справі, яка переглядається, позивачка хоч і є власником квартири у багатоквартирному будинку, для забезпечення експлуатації якого створено ОСББ «Фрітаун, 74/28, корпус 2», однак порушене нею питання не пов`язане із створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності наведеної юридичної особи та не стосується її, якщо вона є членом ОСББ, правомочностей на участь в управлінні юридичною особою, отриманням певної частки прибутку чи з реалізацією прав співвласника на володіння та користування спільним майном.

За своєю правовою природою між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, який регулюється главою 82 ЦК України та не витікає із господарської діяльності відповідача, тому не підлягає розглядові господарським судом, а відноситься до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Оскільки суд зробив помилковий висновок про його належність до юрисдикції господарських судів України, оскаржена ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова