Справа № 159/4934/21
Провадження № 2/159/95/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені за період з 01.01.2021 по 26.08.2021, у розмірі 10 468,50 грн.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу у подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 народився син, який після припинення шлюбних відносин між батьками, проживає із матір`ю. У липні 2021 року матір понесла додаткові витрати на утримання дитини: 9 100 грн на оплату вартості перебування дитини у санаторії з метою оздоровлення; 8 557 грн 01 коп. на оплату вартості лікування (оперативного втручання), необхідного дитині у зв`язку із отриманою травмою перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням; 3 260 грн на оплату вартості послуг лікаря стоматолога.

Оскільки із батьком дитини не вдалось досягнути домовленості щодо відшкодування половини понесених витрат, позивач просить стягнути кошти у судовому порядку.

1.2. У відзиві на позов відповідач його вимоги заперечив повністю. Свою позицію обґрунтував тим, що за домовленістю сплачує щомісячно матері дитини кошти на утримання сина, зокрема у 2021 році перерахував 34 400 грн, що становить близько 3 800 за один місяць. За перчив і ту обставину, що не бере участі у вихованні сина. Зазначив, що у зв`язку із його перебування на військовій службі та безпосередньою участю у збройному конфлікті на Сході країни, станом його здоров`я, не може часто особисто спілкуватись з дитиною, однак кошти на його утримання регулярно перераховує.

Так, 17.07.2021 відповідач перерахував позивачці 4 000 грн на оплату вартості перебування дитини у санаторії «Синяк»; 14.08.2021 відповідач перерахував позивачці 4 000 грн на лікування дитини у зв`язку із отриманою травмою (перелом кісток); 14.09.2021 відповідач перерахував позивачці 4 000 грн як компенсацію за лікування дитини у стоматолога.

Відповідач вважає, що отриманні позивачкою кошти у липні-вересні 2021 у сумі 12 000 грн є додатковими витратами на утримання сина, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 08.10.2021, відкладено на 01.11.2021 (у зв`язку із неявкою відповідача та відсутністю доказів про його належне повідомлення про дату, час і місце судового розгляду), на 30.11.2021 (у зв`язку із необхідністю витребування додаткових доказів за клопотанням позивача); на 11.01.2022 (у зв`язку перебуванням відповідача у службовому відрядженні та необхідністю взяти участь у судовому розгляді), на 03.02.2022 (у зв`язку із необхідністю надання позивачем додаткових відомостей, явку відповідача у судове засідання визнано обов`язковою).

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Ухвалою суду від 30.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 10.01.2022 постановлено проводити судові засідання із участю представника відповідача у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 03.02.2022 заяву позивача про збільшення позовних вимог і зміну предмету позову залишено без розгляду.

4. Фактичні обставини справи.

4.1. Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області 06.10.2016 року.

4.2. ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ).

4.3. Після припинення шлюбних відносин син ОСОБА_4 проживає із мамою ОСОБА_1 . Вказану обставину сторони не заперечили, не спростували.

4.4. За домовленістю між батьками, починаючи із вересня 2016 року ОСОБА_3 перераховував ОСОБА_1 кошти щомісячно у сумі близько 4 500 грн.

Тобто,фактично, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини у даному випадку батько, погодився брати участь у її утриманні в грошовій формі, шляхом перерахування аліментів щомісячно у визначений сумі. .

Перерахування відповідачем позивачу відповідних сум підтверджено копіями банківських квитанцій, у яких зазначено призначення платежу: кошти на утримання сина ОСОБА_5 .

У тому числі ОСОБА_6 перераховував ОСОБА_7 кошти на утримання сина ОСОБА_8 кошти у сумі по 4 000 грн у липні, серпні, вересні 2021 року.

4.5. Із 12 по 23 липня 2021 року ОСОБА_9 перебував в ДП «Санаторій «Синяк» з метою оздоровлення. Вартість путівки 9 120 грн (копія довідки № 34, квитанції про оплату).

29.07.2021 ОСОБА_9 отримав травму закритий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням. У зв`язку із отриманою травмою дитина проходила лікування, вартість якого становить 8 557 грн 01 коп. Вказані обставини позивач підтвердила копіями довідки лікаря № 5210 від 29.07.2021, виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 5409; рахунків, квитанцій про оплату медикаментів і вартості медичних послуг.

У серпні 2021 року ОСОБА_9 також проходив лікування у лікаря стоматолога, вартість якого становила 3 260 грн. Обставини щодо вказаних витрат підтверджено копіями рахунків-квитанцій.

5. Норми права, які застосував суд. Висновки.

5.1. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша, друга статті 181 СК України).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи хворобою. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на покриття додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести той з батьків, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини в якості аліментів.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

5.2. На переконання суду, позивачем не доведено наявність і розмір додаткових витрат у частини оплати вартості путівки у ДП «Санаторій «Синяк». При цьому враховано, що метою перебування дитини у санаторії визначено як: оздоровлення; суду не надано доказів про необхідне спеціальне лікування дитини у цьому закладі за направленням лікаря; не надано доказів про отримане будь-яке лікування дитиною у цьому закладі.

У судовому засіданні 03.02.2022 ОСОБА_1 пояснила, що необхідність перебування сина у санаторії фактично була обумовлена її особистим перебуванням у цьому ж санаторії та неможливістю залишати дитину саму вдома без її нагляду на цей період.

Таким чином, придбання путівки і перебування ОСОБА_10 у санаторії не може вважатись таким, що було зумовлено особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України. А такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які сплачуються батьком дитини за домовленістю із матір`ю.

5.3. Водночас, суд дійшов висновку про настання особливих обставин, викликаних необхідними витратами на лікування дитини у зв`язку із отриманою травмою (переломом кісток передпліччя) та у лікаря стоматолога. Вартість таких витрат становила 11 817 грн 01 коп., є доведеною достатніми і необхідними доказами.

У судовому засіданні 03.02.2022 представник відповідача (за узгодженою позицією із відповідачем) визнала такі витрати позивача як додаткові.

Сплачені відповідачем позивачу у липні, серпні, вересні 2021 року кошти (по 4 000 грн щомісячно) суд розцінює як аліменти з огляду на відповідну досягнуту домовленість між батьками, яка тривала із вересня 2016 року, стабільність таких виплат і визначене відповідачем призначення кожного платежу.

Враховуючи принцип рівності обсягу права та обов`язки батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у сумі 5 908 грн 50 коп. (8 557 грн 01 коп. + 3 260 грн / 2); у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 512 грн 47 коп. (пропорційно до задоволеної частини позову).

Керуючись статтями 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, статтями 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273,274, 289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 5 908 грн 50 коп. (п`ять тисяч дев`ятсот вісім грн 50 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 512 грн 47 коп. (п`ятсот дванадцять грн 47 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 16.02.2021.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА