Справа № 503/1492/21
Провадження № 2/503/75/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ту обставину, що є власником квартири АДРЕСА_1 , в якому, крім нього, також зареєстрована відповідач у справі ОСОБА_2 , яка була його дружиною. Однак, з липня 2017 року відповідач у вказаному будинку фактично не проживає, але і добровільно з реєстраційного обліку в ньому також не знімається. Тому позивач подав до суду дану позовну заяву, в якій просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 .

06.12.2021 року ухвалою суду (а.с.21) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов (відзиву).

19.01.2022 року ухвалою суду (а.с.44-45) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України. При цьому, від його представника адвоката Мартинюка Ю.М. неодноразово надходили до суду заяви про розгляд справи за його та за відсутності позивача, в яких зазначив про підтримання заявлених позовних вимог, а також просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 051 із судовою повісткою-повідомленням, яке було надіслане за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с.20) та повернуто поштою до суду з відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за вказаною адресою.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить копія договору купівлі-продажу укладеного 11.10.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області Налдіною М.М. та зареєстрованого в Кодимському районному бюро технічної інвентаризації Одеської області 25.10.2001 року за № 3644 у книзі 20 стор.154 (а.с.9).

В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним записом за № 3 зробленим у заведеній на квартиру домовій книзі, про що свідчить копія останньої (а.с.14-16), а також відповідь Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради подільського району Одеської області від 02.12.2021 року № 264/13 (а.с.20) на запит суду.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При цьому, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 28.02.2018 року у справі № 503/1861/17 шлюб зареєстрований між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (а.с.10-11).

Згідно до другого речення ч.4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Однак, фактично відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2017 року, про що свідчить зміст актів обстеження матеріально-побутових умов від 15.04.2021 року (а.с.13) та від 17.11.2021 року (а.с.12), складені депутатом Кодимської міської ради Одеської області Бурмістр Л.І.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у зв`язку з чим його необхідно задовольнити у повному обсязі, а відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого останнім в розмірі 908,00 грн, за подання до суду позовної заяви.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко