Дата документу 17.02.2022 Справа № 334/8104/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/922/22 Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В.
Є.У.№ 334/8104/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Спеціальне проектне та конструкторсько-технологічне бюро «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ»» про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ» про стягнення 8 223,68 грн. майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Зазначав, що 01.07.2020 з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому автомобіль «HONDA СIVIC», номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Власником автомобіля «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_1 , є ПАТ «Спеціальне проектне та конструкторсько-технологічне бюро «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ»», цивільна відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «УПСК». Вартість збитків, завданих позивачеві, становить 43 649,60 грн., із яких страхова компанія відшкодувала 35 427,92 грн., а решта збитків на суму 8 223, 68 грн. залишилася не відшкодованою. Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України стягнути з відповідача на його користь різницю між сумою фактичних збитків, завданих ДТП, та страховим відшкодуванням.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Судове рішення мотивовано тим, що внаслідок ДТП позивачеві завдано майнової шкоди на суму 43 149,60грн, із яких 35 427, 92 грн. відшкодовані страховою компанією, а решта шкоди покладається на винуватця ДТП водія ОСОБА_2 . Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем та виконання під час ДТП трудових обов`язків, та на вказану обставину позивач не посилався у своїй позовній заяві, у задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок винуватця ДТП, проте не погоджується з висновками про недоведеність факту перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем. Відповідач не оспорював у суді першої інстанції, що водій ОСОБА_2 перебуває з ним у трудових відносинах, його заперечення проти позову зводилися тільки до незгоди із розміром збитків. На підтвердження факту перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах просив долучити до справи нові докази.

Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження отримані відповідачем 19 січня 2022 року. У відзиві на апеляційну скаргу АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ» зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги неспроможними. Заперечує проти доручення до справи нових доказів та не погоджується з доводами позивача про те, що сума страхового відшкодування не покрила розмір реальної майнової шкоди. Вважає, що в апеляційній скарзі позивач намагається змінити підстави позову, що не передбачено нормами ЦПК України.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що докази перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з позивачем не надавалися суду першої інстанції з поважної причини, відповідач у суді жодного разу не заперечував того факту, що він є володільцем джерела підвищеної небезпеки і що ОСОБА_2 є його працівником. Надані ним суду першої інстанції письмові докази на підтвердження факту придбання запасних частин є належними і допустимими, суд першої інстанції дав їм правильну оцінку.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За положенням частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Додані до апеляційної скарги позивача додаткові докази суд не приймає до уваги, оскільки вони подані з порушенням правил, встановлених ч.2 ст.83 ЦПК України.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «TOYOTA RAV-4», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 01.07.2020 була застрахована ПрАТ «УПСК» на підставі Полісу № АО/4862363, що підтверджується листом ПрАТ «УПСК» № 5609/18 від 05.04.2021.

Власником вказаного транспортного засобу є відповідач АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ», що підтверджується Додатком № 1 до Страхового акту № 016/037/001688/20/1, листом відповідача від 19.01.2021 № 09/22 та визнається сторонами.

Позивач ОСОБА_1 був учасником дорожньо-транспортної пригоди та потерпілим у справі про адміністративне правопорушення № 334/4074/20, що підтверджується копіями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 411146 від 01.07.2020 та схеми місця ДТП від 01.07.2021 (а.с.11).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «HONDA CIVIC», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач ОСОБА_1 , був пошкоджений, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 13.07.2020 (а.с. 15-16).

07.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про страхове відшкодування (а.с.13).

Відповідно до Додатку № 1 до Страхового акту № 016/037/001688/20/1 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «HONDA CIVIC», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 48265,70 гривень, в тому числі вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 24124,69 грн.(а.с.14).

05.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УПСК» з запитом, в якому зазначив, що вартість збитків завданих йому в результаті пошкодження його транспортного засобу, з урахуванням складання висновку автотоварознавчого дослідження, склала 47383,60 гривні, а страховою компанією було сплачене страхове відшкодування в сумі 24124,69 гривні. У зв`язку з чим просив, надати розрахунок та пояснення щодо здійснення оцінки пошкоджень автомобіля, а також розрахунок суми матеріального збитку, в тому числі розрахунок у грошовому еквіваленті робіт та запасних частин необхідних для ремонту автомобіля (а.с.17).

Листом № 5609/18 від 05.04.2021 ПрАТ «УПСК» повідомила, що відповідно до Звіту № 21/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 01.04.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «HONDA CIVIC», номерний знак НОМЕР_2 , складає 35427,92 гривень, в тому числі 2138,66 гривень ПДВ. ПрАТ «УПСК» прийнято рішення стосовно доплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4862363 від 21.01.2020 у сумі 9506,62 грн.(а.с.18)

Страховик цивільно-правової відповідальності відповідача ПрАТ «УПСК» виплатило позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування на підставі Полісу № АО/4862363 в сумі 35427,92 гривень, що підтверджується платіжними документами АТ «УКРСИББАНК» від 11.11.2020, 05.01.2021 та 05.04.2021, а також визнається сторонами.

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим будо б відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: наявність шкоди; протиправна дія заподіювана шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювана шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 у справі про адміністративне правопорушення № 334/4074/20 ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що 01.07.2020 о 10.30 годині в м. Запоріжжі на перехресті Дніпровського шосе та вул. Братська, керуючи автомобілем «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Братська, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «HONDA СIVIC», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження травмованих немає. Постанова набрала законної сили 29.09.2020 (а.с.10).

Статтею 988 ч.3 ЦК України, передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено у статті 4 Закону № 1961-IV.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У правовому висновку Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зазначено про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта Фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ПК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Різниця між виплаченою особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

12.11.2020 позивач ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_3 договір на виконання робіт з ремонту автомобіля № 605/11-20, предметом якого є ремонт автомобіля «HONDA CIVIC», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно із заказом-нарядом № від 05.12.2020 актом наданих послуг № від 05.12.2020, заказом-нарядом № /1 від 05.12.2020, вартість робіт за договором склала 22 770 грн.

Відповідно до прибуткового касового ордеру від 05.12.2020 № 1181 вартість робіт за договором була оплачена позивачем на користь ФОП ОСОБА_3 .

Також в заказі-наряді № від 05.12.2020 зазначено, що при відновлювальному ремонті транспортного засобу на нього були встановлені такі деталі : бампер задній, ляда задня, ліхтар крила задній лівий б/в, ліхтар крила задній правий б/в, ліхтар ляди задній лівий б/в та ліхтар ляди задній правий б/в.

Вартість ляди задньої, яка була придбана позивачем у ТОВ «МАКФОРТ», становить 10779,60 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою № АС-0000555 від 08.10.2020, видатковою накладною № АС-0000180 від 22.10.2020, замовленням запасних частин для клієнта № АС-0000555 від 22.10.2020, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 35177 від 08.10.2020 та № 35217 від 22.10.2020.

Вартість бампера заднього, ліхтарів задніх лівих ляди та крила, які були придбані позивачем у ПП «САМОРЕЗ», складає 6 600 грн., що підтверджується накладною № 258963 від 21.09.2020, рахунком № 258963 від 21.09.2020. Вказані докази суд визнає належними та допустимими, а в сукупністю з договором на виконання робіт з ремонту автомобіля № 605/11-20 від 12.11.2020 і достатніми для підтвердження факту купівлі позивачем вказаних запасних частин, у зв`язку з чим суд відхиляє аргументи відповідача про не доведеність позивачем цих витрат.

Вартість ліхтарів задніх правих ляди та крила, які були придбані позивачем у ФОП ОСОБА_4 складає 3 000 грн., що підтверджується видатковою накладною № 7 від 26.10.2020, рахунком на оплату № 7 від 26.10.2020, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7 від 26.10.2020.

Судом першої інстанції встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача склала 43 149,60 грн., при цьому судом не були враховані роботи зі зняття-встановлення заднього бампера, розборки-зборки багажного відділення, виконані ФОП ОСОБА_5 , вартість яких становила 500 грн. відповідно до рахунку № 75 від 13.07.2020 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 75 від 13.07.2020, оскільки вказані роботи також виконувались ФОП ОСОБА_3 на підставі договору на виконання робіт з ремонту автомобіля № 605/11-20 від 12.11.2020.

29.12.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ» з претензією, в якій вимагав сплатити йому різницю між загальною сумою його витрат (збитків), завданих внаслідок ДТП (47383,60 грн.) та сумою страхового відшкодування, яку було сплачено страховою компанією (24 124,69 гривні). Збільшення суми витрат на відновлення пошкодженого авто ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що окрім витрат на суму 43 649,60 грн., він сплатив ФОП ОСОБА_6 кошти за складання висновку автотоварознавчого дослідження у сумі 1800 гривень та 1934 гривні за послуги експедиційної кампанії «Нова пошта» по доставці вантажу (бамперу автомобіля), квитанція № від 29.09.2020 (а.с.19).

19.01.2021 відповідач АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ» відмовило у задоволенні претензії, що підтверджується листом відповідача № 09/22 від 19.01.2021 (а.с.20). Підставою відмови у задоволенні претензії зазначено ту обставину, що цивільно-правова відповідальність водія «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована, а отже АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ» повністю забезпечено полісом страхування №АО /0233676.

Частиною другої статті 1187 та ст. 1194 ЦК України передбачено, що обов`язок сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) покладається на завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З викладено слідує, що обов`язок сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути покладений на відповідача АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ» .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на відшкодування 7 721, 70 грн., проте оскільки останнім не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем і виконання ним трудових обов`язків під час ДТП, відсутні підстави для покладення обов`язку із відшкодування шкоди на АТ «СПКТБ «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ».

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини, внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Зважаючи на те, що за положенням ч.2 ст.1166 ЦК України діє презумпція вини завдавача шкоди, висновки суду про відмову у позові з підстав не доведення позивачем факту перебування водія ОСОБА_7 у трудових відносинах з відповідачем є помилковими.

В суді першої інстанції заперечення відповідача зводилися тільки до незгоди із розміром заподіяної шкоди та доводами про те, що завдані позивачеві збитки покриваються страховим лімітом.

Доказів тому, що водій ОСОБА_7 був володільцем джерела підвищеної небезпеки під час ДТП на відповідній правовій основі, а тому ПАТ «СПКТБ «Запоріжгідросталь»є неналежним відповідачем останній суду не надав.

За таких обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що відповідає фактичним обставинам справи і зібраним у справі доказам, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь потерпілого 7721, 70 грн. майнової шкоди.

На підставі ст.141 ч.3 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції пропорційно частки задоволених позовних вимог у загальному розмірі 2 131, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,376,382,384 ЦПК України , апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Спеціальне проектне та конструкторсько-технологічне бюро «ЗАПОРІЖГІДРОСТАЛЬ на користь ОСОБА_1 7721, 70 грн. (сім тисяч сімсот двадцять одну гривню 70 коп.) на відшкодування майнової шкоди, 2 131, 40 грн. (дві тисячі сто тридцять одну гривню 40 коп.) компенсації судових витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова
Судді А.В. Дашковська

О.М. Кримська