Провадження № 2/643/2985/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 м.Харків Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О.В.,

за участю секретаря судових засідань Марченка В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , що зареєстрований 06.11.2015 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1638, та вирішити питання розподілу судових витрат.

Вказувала, що 06.11.2015 між сторонами укладено шлюб у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_3 , однак їхні стоунки не склались, у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, спільні інтереси та взаєморозіміння відсутні, почуття любові та взаємоповаги втрачені. Зазначала, що подружні стросунки припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, що суперечить їхнім інтересам та інтересам спільної дитини.

Ухвалою суду від 06.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Натини А.О. 03.02.2022 надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу та стягнення з нього половини судових витрат у вигляді судового збору не заперечував. Зазначив, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з 12.12.2021. Питання виховання та утримання дитини вирішений у добровільному порядку, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом з матір`ю.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06.11.2015 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1638. Дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_4 ».

У шлюбі в сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.07.2016, виданого Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Х/о.

Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер. Спільне господарство вони не ведуть, на примирення не згодні.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачем до суду подана заява про визнання позову. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та враховуючи, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 24.12.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн.

Відповідно до п.8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, ч.1 ст.142 ЦПК України закріплено, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку наведеним, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за звернення до суду із даним позовом, що становить 454,00 грн., та з урахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат у сумі 454,00 грн.

Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - « ОСОБА_4 ».

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 12, 95, 141, 142, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що зареєстрований 06.11.2015 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1638.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача - « ОСОБА_4 ».

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Московському районі міста Харкова Харківської області, , що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Юр`ївська, 7, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., на підставі квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 24.12.2021.

Оригінал квитанції АТ КБ «Приватбанк» - №0.0..1 від 24.12.2021 залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова або безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя О.В. Осадчий