ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Херсон

Номер провадження: 22-ц/819/156/22

Єдиний унікальний номер справи: 766/11955/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Майданіка В.В., Семиженка Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ус О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго», третя особа: ФОП ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пожежі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона є власницею комплексу нежитлових будівель у Новоронцовському районі. Вказане майно нею передано в оренду ФОП ОСОБА_2 13.07.2018 року на території комплексу під час грози впало дерево, яке зруйнувало опору живлення, внаслідок чого комплекс було знеструмлено. За викликом ФОП ОСОБА_3 прибула бригада Нововоронцовського РЕЗіЕМ АТ Херсонобленерго, якою була замінена опора. Роботи представників відповідача були проведені з порушеннями, внаслідок чого при відновленні живлення сталася пожежа, в результаті якої і заподіяна шкода її майну - знищено зерноочисний комплекс. Вважає, що заподіяна її майну шкода виникла саме з вини співробітників відповідача внаслідок протиправних та некваліфікованих дій при підключені електроустановки до загальної електромережі. На підставі наведеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача АТ «Херсонобленерго» заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 988 418,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. На 18.10.2021 року було призначене підготовче засідання, яке не відбулося через перебування головуючого в іншому судовому процесі, підготовче засідання перенесене на 22.12.2021 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2021 року справу передано на розгляд Нововоронцовському районному суду Херсонської області за територіальною юрисдикцією (виключною підсудністю).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що провадження у даній справі було відкрите з порушенням правил виключної підсудності (ч.1 ст. 30 ЦПК України) і тому дана справа, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд Нововоронцовському районному суду Херсонської області. Суд дійшов висновку, що зазначений спір стосується відшкодування шкоди, заподіяної знищенням нерухомого майна, тобто спір виник з приводу нерухомого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ «Херсонобленерго»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду за встановленою підсудністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини по справі та не звернув уваги на те, що у даній справі спір пов`язаний саме із встановленням правомірності або протиправності дій відповідача при проведені відповідних ремонтних робіт та не пов`язаний безпосередньо з нерухомим майном, не випливає з нього, а відтак не належить до категорії спорів, які виникають з приводу нерухомого майна. Заявлена позивачем вимога про відшкодування шкоди не впливає на визначення подальшої юридичної долі нерухомого майна, не пов`язана із ним предметно та нормативно.

Також апелянт посилається на те, що судом не прийнято до уваги вимоги ч.2 ст.31 ЦПК України відповідно до якої справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Позиція апеляційного суду

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, як передбачено п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Відповідно до п. п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК, в чинній редакції - ст. 30 ЦПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК, в чинній редакції - ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Отже, виходячи із аналізу даних роз`яснень, віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом пред`явленого ОСОБА_1 позову є встановлення факту неправомірних дій співробітників відповідача під час проведення останніми відповідних робіт по підключенню належного позивачу нерухомого майна до електропостачання, завдання такими діями позивачу майнової і моральної шкоди та відшкодування зазначеної шкоди у відповідності до вимог ст.ст.22, 1166, 1167 ЦК України. Пред`явлений ОСОБА_1 позов не мстить будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Тобто, зміст позовних вимог свідчить про те, що позивач звернулася з позовом про відшкодування шкоди, завданої її майну неправомірними діями відповідача - юридичної особи. В такому разі процесуальним законом визначено право позивача подати позов за місцезнаходженням відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або за місцем завдання шкоди.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Оскільки, даний спір за вище встановлених обставин не відноситься до виключної підсудності, передбаченої ст. 30 ЦПК України, позивач, скориставшись наданим йому правом на вибір для визначення підсудності між кількома судами, обґрунтовано подала свій позов за загальними правилами підсудності, визначеними ч. 2 ст. 27 ЦПК України, до Херсонського міського суду Херсонської області..

Тому висновок суду про те, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду є невірним. В даному випадку право вибору між судами, яким підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Згідно з ч.2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Змін у складі відповідачів не відбулось, справа прийнята судом до провадження з додержанням правил підсудності - за місцезнаходженням юридичної особи, тому ухвала суду про передачу справи на розгляд іншому суду підлягає скасуванню, як така, що не відповідає обставинам справи та постановлена з порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції на зазначені норми закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про непідсудність даної справи Херсонському міському суду Херсонської області.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.В.Майданік

Г.В. Семиженко