Справа № 944/592/22
Провадження №6/944/16/22
УХВАЛА

17.02.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Колтуна Ю.М. з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Яворові подання Державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Фітель О.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець Яворівського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Фітель О.Р. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування поданого подання покликається на те, що на виконанні у Яворівському відділі державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження №62422669, з виконання виконавчого листа №460/4870/2016-ц, виданого 19.06.2019року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 54 380 гривень 00 коп та судовий збір в розмірі 551грн 20коп.

Виконавцем встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 07.02.2021 боржник ОСОБА_1 не володіє нерухомим майном. Згідно відповіді МВС від 22.11.2021 року, на запит державного виконавця, встановлено,що боржник не володіє транспортними засобами. Згідно відповіді ДФС від 22.11.2021 року боржник немає відкритих рахунків в банківських установах. Згідно відповіді ПФУ від 22.11.2021 року боржник не отримує пенсії та непрацевлаштована.

Виконавцем 26.06.2020 р., 04.11.2020 р., 21.04.2021 р., 26.08.2021, 23.12.2021 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила виконавця.

Постановою про арешт коштів боржника від 16.08.2021 рокуповторно накладено арешт на всі рахунки боржника.

Постановою про арешт майна боржника від 19.03.2021 рокунакладено арешт на все майно боржника.

Оскільки, боржник від сплати боргу ухиляється, на виклик державного виконавця не з`являється, здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку нерухомого та рухомого майна виявилися безрезультатними. Просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання нею зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 460/4870/2016-ц виданого від 19.06.2019 року про стягнення боргу.

Боржника ОСОБА_1 подала до суду клопотання, у якому просить відмовити у задоволенні даного подання. Наголошує, що не ухилялася від сплати боргу і по мірі своєї можливості сплачує заборгованість, також надала копії квитанцій по сплаті заборгованості.

На підставі ч.4 ст. 441 ЦПК України, розгляд подання проведено без виклику боржника та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як встановлено ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з п.8 ст.19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", на Державну прикордонну службу покладається, крім іншого, запобігання та недопущення виїзду з України осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон. Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордом здійснюється судом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 зазначеного Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

З вище наведених правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов`язань.

Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч.3 ст.11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Як вбачається з вищенаведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які виконавець повинен надати до суду.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Фітель О.Р. знаходиться виконавче провадження №62422669, з виконання виконавчого листа №460/4870/2016-ц, виданого 19.06.2019року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 54 380 ( п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят ) гривень 00 коп та судового збору в розмірі 551грн 20коп.

26 червня 2020року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, яка скерована боржнику ОСОБА_1

26 червня 2020року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

19.03.2021року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 та про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання, державний виконавець покликається на те, що боржник ухиляється від виконання вимог виконавчого документу, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, однак жодних доказів на підтвердження вказаних дій, суду не надав, а ті докази, які були надані суду, свідчать лише про проведення примусових дій, однак, не підтверджують сам факт ухилення ОСОБА_1 від сплати заборгованості. Надані виконавцем матеріали подання містять лише фактичні дані щодо перебігу вчинених виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу.

Сам факт невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання таких.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, має місце лише тоді, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, районним відділом ДВС не надано, а судом не здобуто доказів того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій виконавцеві. Також виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання зобов`язання, при цьому маючи змогу виконати таке зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин. Самої лише наявності заборгованості і відсутності майна, на яке можна звернути стягнення, не достатньо для того, щоб встановили факт ухиляння боржника від виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника ОСОБА_1 , від виконання своїх зобов`язань, а також те, що вона має намір виїхати за кордон в судовому засіданні не отримано, та державним виконавцем не надано суду доказу того, що боржник перетинає державний кордон, суд вважає, що звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України цього боржника без вилученням паспортного документа є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Відмова у задоволенні подання не позбавляє права державного виконавця за наявності достатніх підстав, які вказують на ухилення боржником від виконання зобов`язань та після вчинення усіх виконавчих дій спрямованих на виконання виконавчого листа про стягнення коштів повторно звернутись з таким поданням.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 81, 247, 260-261, 441, ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження, Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, суд,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання Державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Фітель О.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (складення повного судового рішення) до Львівського апеляційного суду

Суддя Ю.М.Колтун