233 № 233/5909/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Одорошенко Наталія Михайлівна, до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Одорошенко Н.М., звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що є інвалідом 3 групи внаслідок війни, має право на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни, зокрема статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В квітні 2021 позивач року отримав щорічну одноразову виплату до 5 травня у розмірі, що дорівнює розміру, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року - а саме 3391 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 200/6541/21 визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 року в меншому розмірі, ніж встановлено ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення суду набрало законної сили 30 липня 2021 року.

Також є рішення Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20-а від 13 січня 2021 року, яке набрало законної сили 30 липня 2021 року.

На час виникнення спірних правовідносин рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію відповідних положень статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV.

Отже, у 2021 році позивач мав право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, що становить 12383 грн. (1769 грн. х 7 = 12383 грн.). Проте таку допомогу йому з вини УСЗН Костянтинівської міської ради було виплачено в сумі 3391 грн., тобто в меншому розмірі, ніж встановлений законом, чим порушено права позивача.

Сума недоплаченої позивачу допомоги становить 8992 грн., яку до теперішнього часу позивачу не виплачено.

Позивач вважає, що відповідач своєю злочинною бездіяльністю заподіяв йому матеріальну шкоду в розмірі 8992 гривень, що призвело до порушення його конституційних прав у вигляді значного зменшення розміру одноразової допомоги до 05 травня 2021 року. Зазначений факт ображає його як ветерана війни, та інваліда війни, бо порушує його права, свободи і честь, а також інтереси по отриманню виплати до 05 травня 2021 року, це негативно впливає на його фізичний та психічний стан, визиває недовіру до органів місцевої влади, загострює хронічні хвороби, на лікування яких відповідач не нарахував і не виплатив в повному обсязі кошти.

Скарга позивача на адресу відповідача щодо проведення перерахунку та доплати грошової допомоги не була задоволена.

Верховний Суд України 03 грудня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Своїми діями відповідач безпідставно скасував права, гарантовані йому державою, принизив та образив його як ветерана війни, учасника бойових дій, заподіявши моральну шкоду,що виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з порушенням відповідачем його прав та приниженні честі та гідності.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 проситьсуд стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем УЗСН Костянтинівської міської ради подано письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 31-32), з якого вбачається що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що разова грошова допомога за 2021 рік була призначена та виплачена позивачу по справі у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року № 325 «Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та списків, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, у сумі 3391,00 грн., як інваліду 3 групи внаслідок війни та перераховано на його особовий рахунок.

Конституційний суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частин п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, згідно зі якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи сім мінімальних пенсій за віком.

Водночас КМУ у Постанові № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-ХІІ, учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 3391 грн., тобто у меншому, ніж це передбачено Законом № 3551.

Отже, на час виплати позивачу у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-ХІІ і Постанова № 325.

29 червня 2021 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 року, в розмірі 8992,00 грн.

13 вересня 2021 року відповідачем отримано лист Управління ДКС України у с. Костянтинівці Донецької області № 05-12-06/718 від 09 вересня 2021 року (а.с. 33), яким повідомлено, що ОСОБА_1 звернувся з виконавчим листом по справі № 200/6541/21 відповідно до п.8 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

На думку відповідача позивачем не доведено заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача, зокрема, у вигляді погіршення здоров`я та/або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ, що настали в результаті незаконних дій (бездіяльності) відповідача.

Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с. 31-32).

Представником позивача надано відповідь на відзив відповідача (а.с. 35-37, 40-42), з якої вбачається, що викладені у відзиві обставини сторона позивача вважає необґрунтованими та протиправними. Зазначаючи про виплату на користь ОСОБА_1 разової грошової допомоги у 2021 році відповідно до Постанови КМУ № 325 від 08 квітня 2021 року у сумі 3391,00 грн. як інваліду 3 групи внаслідок війни, відповідач ще раз підтверджує порушення норм законодавства.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було доповнено частиною четвертою, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи сім мінімальних пенсій за віком.

Вважає, що до спірних правовідносин в частині розміру допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положення додатку до Порядку, що затверджений постановою КМУ від 08 квітня 2021 року № 325, які йому не відповідають.

Сума недоплаченої позивачу допомоги складає 8992 грн.

Пенсія, інші види соціальних виплат та допомоги є основним джерелом існування позивача.

Через свої захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, позивач у 2021 році три рази лікувався стаціонарно, проходив медичне обстеження, але внаслідок не отримання коштів не міг придбати всі необхідні ліки, які йому призначили, купував тільки ті, на які вистачило коштів, також, не зміг покращити своє харчування. Замість цього позивач змушений звертатися за захистом своїх прав до судових органів, оскільки іншим шляхом відновити його порушені права не можливо.

ОСОБА_1 вважає себе ображеним, приниженим, незахищеним, що дуже негативно впливає на стан його здоров`я, тому що хронічні захворювання прогресують.

Верховний суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

У даному випадку моральна шкода, яку завдано позивачу, полягає:

-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, тобто в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, оскільки його права були порушені, і він не міг реалізувати свої потреби у придбанні ліків, їжі та проходженні обстежень, які дорого коштують;

-у приниженні честі та гідності фізичної особи, а саме в результаті протиправних дій відповідача було принижено честь і гідність ОСОБА_1 , оскільки ветеран війни вимушений звертатися до судових органів за захистом своїх прав.

Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (а.с. 10-11) є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року в адміністративній справі № 200/6541/21 позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів задоволено. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в меншому розмірі, ніж встановлений статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Стягнуто з Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену частину разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», враховуючи висновки, що викладені в рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, в сумі 8992 грн (а.с. 12-14).

Як встановлено даним судовим рішенням, у 2021 році позивач мав право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, що становить 12383 грн. (1769 грн. х 7 = 12383 грн.). Проте таку допомогу йому помилково було виплачено в сумі 3391 грн., тобто в меншому розмірі, ніж встановлений законом, чим порушені права позивача (а.с. 13 зворот).

Виконавчий лист за судовим рішенням позивачем пред`явлено до виконання, що вбачається з листа Управління ДКС України у Донецькій області на адресу боржника УСЗН Костянтинівської міської ради (а.с. 33).

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1, п. 2 ч.2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

На підставі ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, як правило, є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року в адміністративній справі № 2006541/21, що набрало законної сили, визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в меншому розмірі, ніж встановлений статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, відповідачем по справі було порушено право позивача ОСОБА_1 на отримання в 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у визначеному законом розмірі - розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Неправомірність дій відповідача Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, що полягали у нарахування та виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі, меншому ніж сім мінімальних пенсій за віком, доведена позивачем та підтверджується рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року в адміністративній справі № 200/6541/21, зважаючи на що доводи відзиву відповідача про безпідставність та недоведеність позивачем позовних вимог є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано виписки із медичної картки б/н, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 з яких вбачається, що він перебував на лікуванні у стаціонарі в період часу з 18 червня по 10 липня 2021 року, з 10 по 26 серпня 2021 року, з 11 по 24 листопада 2021 року (а.с. 17, 19-20, 21), проходив медичне обстеження у зв`язку зі скаргами на стан здоров`я 02 листопада 2021 року (а.с. 23), отримав консультативний висновок лікаря-нейрохірурга від 27 липня 2021 року (а.с. 18); а також копії чеків про придбання ліків у період 17 22 листопада 2021 року (а.с. 22).

Доводи позивача стосовно погіршення стану його здоров`я внаслідок протиправних дій відповідача суд до уваги не приймає, враховуючи відсутність доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між порушенням прав та захворюваннями, на які, як вбачається з копії висновку СМЕ, витягу протоколу ВЛК, виписок із медичної карти (а.с. 15-21, 23), позивач страждає протягом тривалого періоду часу.

Проте, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №560/798/16-а (адміністративне провадження №К/9901/38893/18) психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що позивачем доведено неправомірність дій відповідача Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради відносно нього, що призвело до порушення передбаченого ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права на отримання в 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, керуючись принципом пропорційності, розумності та справедливості, а також враховуючи ступінь та характер моральних страждань, яких зазнав позивач, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та захист порушеного права ОСОБА_1 шляхом стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 227 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,19, 82, 141, 259,263, 264, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), від імені та в інтересах якого діє адвокат Одорошенко Наталія Михайлівна (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ),до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (адреса місцезнаходження: вул. Громова, буд. 14, м. Костянтинівка, Донецька область; ідентифікаційний код 03197428) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради в дохід держави судовий збір в розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 18 лютого 2022 року.

Суддя :