Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Шевчук А.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/16049/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 27 993 грн. 09 коп. завданої майнової (матеріальної) шкоди та 100 000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 14.02.2017 року біля 09.15 год. відповідач, перебуваючи на ділянці автодороги Житомир-Чернівці 92 км+200 м, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, підійшов до дверей водія автобуса марки «БАЗ» моделі «А079.19», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його ( ОСОБА_1 ) керуванням, що рухався за маршрутом Житомир-Хмельницький. Відчинивши двері водія указаного транспортного засобу, ОСОБА_2 , розуміючи протиправність своїх дій, умисно наніс кулаком правої руки декілька ударів в його ( ОСОБА_1 ) обличчя.

Внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_2 , йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна перенісся праворуч, перелому кісток спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

У ході досудового слідства, 23.02.2017 року відповідачу, за наявності достатніх доказів, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальна справа № 282/396/17 за обвинуваченням ОСОБА_2 розглядалася Чуднівським районним судом Житомирської області.

У подальшому, ухвалою Чуднівського районного суду від 13.04.2021 задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката Вернидуба Д.В., звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження стосовно останнього за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з цим, рішення по цивільному позову, пред`явленому позивачем 06.04.2017 у кримінальному провадженні, судом не було прийнято.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 1814 грн. 04 коп. та 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача 27 993 грн. 09 коп. завданої майнової (матеріальної) шкоди та 100 000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ним повністю доведено розмір завданої йому матеріальної шкоди на суму 27993 грн. 09 коп. Також не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, вважає стягнуті із відповідача 5000 грн. не відповідають засадам розумності, виваженості і справедливості.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Наполягав на відшкодуванні повної суми затрачених коштів на лікування, придбання слухового апарату, одягу, стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 14 лютого 2017 року близько 09 години 15 хвилин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на ділянці автодороги Житомир-Чернівці 92 км + 200м., на ґрунті раптово виниклих особисто неприязних відносин підійшов до водійських дверей автобуса марки «БАЗ» моделі «А079.19», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався за маршрутом «Житомир-Хмельницький». Відчинивши водійські двері вказаного транспортного засобу, ОСОБА_2 , розуміючи протиправність своїх дій, умисно наніс кулаком правої руки декілька ударів в обличчя ОСОБА_1 .

По вищевказаному факту 14.02.2017 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

З листів Комунальної установи «Центральна міська лікарня №2» від 02.03.2017 року №120 та від 21.03.2017 року №444 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в поліклініку КУ «ЦМЛ №2» 15.02.2017 року до лікаря-отоларинголога. Встановлено діагноз: закритий перелом спинки носа, забій м`яких тканин обличчя. 16.02.2017 року звернувся до лікаря-невролога. Діагноз: закрита черепномозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя. 02.03.2017 року пацієнт госпіталізований в неврологічне відділення КУ «ЦМЛ №2» з діагнозом: закрита черепномозкова травма, струс головного мозку, перелом кісток носу праворуч зі зміщенням уламків в товщину кістки.

Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.03.2017 року по 09.03.2017 року. Основне лікування проводилося за рахунок БО «Лікарняна каса». Лікарняною установою зазначено перелік медикаментів, які були використані понадлімітно, не передбачені бюджетним фінансуванням КУ «ЦМЛ №2» та були придбані за власний рахунок ОСОБА_1 , а саме: індопрес табл. №8; цитіколін-ново 1000 мг. №9; натрію хлорид 0,9% 200,0 9 фл.; шприци одн. №9.

Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 13.04.2021 року по справі №282/396/17, яка набрала законної сили, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності. Закрито кримінальне провадження №0000043 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі пункті 1 частини 2 статті 284 КК України.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту заподіяння ОСОБА_2 . ОСОБА_1 своїми умисними неправомірними діями тілесних ушкоджень.

Підтвердженням цьому стало відповідне кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, порушене щодо ОСОБА_2 .

Враховуючи, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 закрито з нереабілітуючих підстав, апеляційний суд, на підставі ч.6 ст.82 ЦПК України, виходить з того, що мало місце заподіяння ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинило останньому майнову шкоду та моральні страждання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що ним заявлено вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 27 993 грн. 09 коп. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що доведеним є заподіяння відповідачем матеріальної шкоди ОСОБА_1 на загальну суму 1814,04 грн, оскільки за час перебування на стаціонарному лікуванні у вищевказаний період за призначенням лікарів позивачем були придбані за власний рахунок ліки та медичні препарати, зазначені в листі КУ «ЦМЛ №2» від 21.03.2017 року №444 на загальну суму 1404,04 грн., а також 16.02.2017 року за проведення КТ головного мозку сплачено 410,00 грн., що загалом становить 1814,04 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки дійсно решта ліків, які зазначені позивачем у позові, були придбані не за призначенням лікарів та поза межами періоду лікування позивача після вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведеного є обґрунтованим висновок першої інстанції і про те, що платіжні документи на придбання паливно-мастильних матеріалів, штанів, куртки та слухового апарату, не є доказами спричинення позивачеві матеріальної шкоди відповідачем, не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку між неправомірними діями відповідача та завданою кримінальним правопорушенням шкодою.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що після умисного спричинення позивачу тілесних ушкоджень у нього поступово погіршувався слух, у зв`язку з чим ним було придбано слуховий апарат на суму 13600грн, які підлягають відшкодуванню з відповідача, не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки позивачем не доведено, наприклад, висновком судово-медичної експертизи, що погіршення слуху відбулось саме внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень позивачу відповідачем, а не з інших причин.

З аналогічних підстав є необгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відшкодування вартості одягу, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що одяг було пошкоджено та яка його вартість.

Додані до матеріалів справи чеки на придбання ліків, починаючи з лютого 2017 року по березень 2020 року, не є належними доказами на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди позивачу, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. Так, з наданих чеків неможливо встановити необхідність придбання тих чи інших медичних препаратів саме для лікування наслідків, заподіяного відповідачем ушкодження здоров`я позивачу 14.02.2017. У позовній заяві також не зазначено які медичні препарати придбавались, у зв`язку з якою хворобою і чи це пов`язано із отриманим позивачем тілесним ушкодженням 14.02.2017 року.

Інші доводи апеляційної скарги щодо відшкодування матеріальної шкоди є аналогічними, грунтуються на припущеннях, а доказування не може грунтуватись на припущеннях як це визначено ч.6 ст. 81 ЦПК України.

Що ж стосується вимог позову про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів виходить з таких міркувань.

У відповідності до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що факт заподіяння позивачеві легкого тілесного ушкодження, в силу зазначеної вище норми статті 23 ЦК України, заподіяння фізичній особі тілесного ушкодження означає й заподіяння такій особі моральної шкоди, оскільки ушкодження здоров`я без фізичного болю не може бути (цей факт є загальновідомим і не потребує доказування), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, проте не у визначеному судом першої інстанції розмірі.

На переконання колегії суддів, за встановлених і наведених вище обставин справи присуджений судом розмір морального відшкодування не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом («STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG», № 38432/97 від 29 березня 2001 року, використав принцип за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOC v. FRANCE» та «NIEDBALA v. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

У аспекті вищевикладеного, слід взяти до уваги доводи в апеляційній скарзі позивача про те, що суд не в повній мірі врахував глибину його моральних страждань, оскільки колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру завданої моральної шкоди не було в достатньому обсязі враховано характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення та обставини, за яких його скоєно, встановлений після цього діагноз ОСОБА_1 - закрита черепномозкова травма, струс головного мозку, перелом кісток носу праворуч зі зміщенням уламків в товщину кістки, бездіяльність відповідача щодо відшкодування завданої ним шкоди, а також тривалість вчиненого правопорушення.

З урахуванням цього, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні шляхом збільшення розміру стягнутої із відповідача моральної шкоди з 5000 грн. до 20000 грн., в решті рішення слід залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

А тому, з ОСОБА_2 в дохід держави належить стягнути 455 грн. 59 коп. судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2022 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, збільшивши її розмір з 5000 грн. до 20000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 455 грн. 59 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17.02.2022.

Головуючий Судді