Справа №731/1/22
Провадження №2/731/42/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2021 року поштовим зв`язком до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області переплату по пенсії у розмірі 10 700 грн, також наполягає на розподілу судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №670104, з 20 листопада 2019 року по 30 листопада 2020 року визнана особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання. У зв`язку з чим, остання перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримувала відповідну пенсію. При цьому, по пенсійних справах по яким термін виплати був по 30 листопада 2020 року виплата пенсії, на період продовження карантину, продовжувалася автоматично, а тому і у випадку з ОСОБА_1 було проведено автоматичне продовження виплати пенсії до 30 квітня 2021 року, без отримання відповідної виписки з акту огляду МСЕК. Разом з тим, в подальшому, позивачем було отримано списки МСЕК від 04 березня 2021 року, де було зазначено, що органами МСЕК, повторно, за результатами переогляду ОСОБА_1 група інвалідності не встановлювалася. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , у період з 01 грудня 2020 року по 30 квітня 2021 року, не мала права на отримання пенсії по інвалідності, а тому нарахована їй пенсія у розмірі 10 700 грн, за вказаний період, підлягає стягненню на користь позивача.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до судового розгляду на 18 лютого 2022 року.

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечило, звернувшись, засобами електронного зв`язку, з письмовим клопотанням щодо здійснення розгляду справи без їх участі (а.с. 38).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені до неї позовні вимоги визнала частково. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що нарахована їй пенсія по інвалідності, яка була призначена з 20 грудня 2019 року по 30 листопада 2020 року, за період з 01 грудня 2020 року по момент медичного огляду органа МСЕК, а саме, 04 березня 2021, здійснювалося правомірно, адже, з підстав встановлених карантинних заходів на території України, можливості пройти відповідний огляд раніше не було. При цьому, визнала, що нарахована їй пенсія за квітень 2021 року у розмірі 2 200 грн є переплаченою, адже не повідомляла Пенсійний орган щодо не встановлення їй повторно статусу інвалідності, оскільки не знала про такий обов`язок.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 22 листопада 2019 року серії 12ААБ №670104, строком з 20 листопада 2019 року по 30 листопада 2020 року, визнана особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання. У зв`язку з чим, остання перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та в період з 20 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року отримувала пенсію по інвалідності (а.с. 12-13, 14, 15, 16, 17-18).

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону (ч. 1 ст. 30 Закону №1058-IV).

Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою (ст. 34 Закону №1058-IV).

У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність (абзац 3 ч. 1 ст. 35 Закону №1058-IV).

Разом з тим, у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короно-вірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю, виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю (п. 14.6 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, від 20 травня 2020 року № 392 та від 22 липня 2020 року № 641.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 нараховувалася та сплачувалася пенсія до 04 квітня 2021 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було отримано список осіб, повторно оглянутих МСЕК та яким не встановлено групу інвалідності. В зазначеному списку значиться прізвище ОСОБА_1 , при цьому датою огляду зазначено 04 березня 2021 року (а.с. 11).

Таким чином, оскільки відповідачу ОСОБА_1 за результатами переогляду органами МСЕК, повторно, встановлення статусу інвалідності не відбулося, то відповідно, нарахування їй пенсії по інвалідності, має бути припинено. При цьому, в силу дії п. 14.6 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, здійснив переплату пенсії у розмірі - 10 700 грн, за період з 01 грудня 2020 року по 30 квітня 2021 року (а.с. 19).

Відповідно до вимог ст. 73 Закону №1058-IV, кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 50 Закону №1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Зміст ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила.

Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12 грудня 2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Зміст абзацу 1 ст. 103 «Про пенсійне забезпечення» визначає, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, діючим законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених грошових коштів у вигляді пенсії з одержувача.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилався на те, що ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія, щомісячно, з 20 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року в повному обсязі перераховувалась на поточний рахунок відповідача, відкритий у банківській установі ПАТ КБ «ПриватБанк».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській було отримано список осіб, повторно оглянутих МСЕК та яким не встановлено групу інвалідності в період дії карантину, де вказана відповідач ОСОБА_1 . Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_1 незаконно отримала пенсію в розмірі 10 700 грн, а тому просить стягнути із неї на користь ГУ ПФУ в Чернігівській області вказані безпідставно отримані грошові кошти.

Однак, позивачем не надано до суду доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , які б доводили її недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів, за період з 01 грудня 2020 року по 30 березня 2021 року, адже повторний огляд відповідача ОСОБА_1 органами МСЕК та не встановлення їй статусу інвалідності відбулося лише 04 березня 2021 року.

З цих підстав, відповідач фактично до 04 березня 2021 року не могла дізнатись результати повторного огляду, а вимоги щодо дотримання карантинних заходів надавали право відтермінування такого огляду.

Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України, у межах строку з 01 грудня 2020 року по 30 березня 2021 року.

У справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20 січня2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених чим кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідачем не заперечується, той факт їй було відомо, що з 04 березня 2021 року в неї відсутній статус інвалідності ІІІ групи, а тому нарахування їй відповідної пенсії було неправомірним, оскільки вона діючи недобросовісно не повідомила про це Пенсійний орган, що і призвело до переплати пенсії за квітень місяць, що відповідно до матеріалів справи становить - 2 200 грн (а.с. 17-18, 19).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що за результатами її огляду органами МСЕК з 04 березня 2021 року в неї відсутній статус інвалідності, проте не повідомила про це Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, продовжуючи отримувати пенсію по інвалідності, наявні підстави вважати, що сплачені відповідачу кошти з 01 по 30 квітня 2021 року в рахунок оплати пенсії по інвалідності в розмірі 2 200 грн, слід вважати пенсією, яка виплачена надміру внаслідок зловживань з боку її отримувача.

При цьому, підстави для стягнення з неї виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України, у межах строку з 01 грудня 2020 року по 30 березня 2021 року, відсутні, за недоведеністю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення переплати пенсії підлягають частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (20,56%).

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (юридична адреса: 14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-а; ) виплачену переплату пенсії у розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати в сумі 466 (чотириста шістдесят шість) гривень 71 копійку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко