Справа № 295/3717/20
Провадження по справі 2/276/45/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А. М.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира надійшла цивільна справа за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 39166,46 грн. за кредитним договором № б/н від 05.07.2018 року та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Ухвалою судді від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

В судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, відповідно до статті 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи (а.сп.4,52,55,59,62,64,69,71) про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи документообігу встановлено, що заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року по справі № 295/2909/20, позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 39166,46 грн. за кредитним договором № б/н від 05.07.2018 року, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.07.2018 року у розмірі 34897 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 76 копійок та судовий збір у розмірі 1872,88 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення набрало законної сили 10.12.2021 року.

Згідно частини 1 статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до п.72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99), суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

У справі Рябих проти Росії (рішення від 24.07.03., п.52) Європейський суд з прав людини постановив: правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 04 вересня 2019 року у справі №757/60690/18-ц, вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини 2 статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно частини 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Судом встановлено, що позовна заява акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості була розглянута 13.10.2021 року між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є предметом розгляду даної цивільної справи.

Повторне звернення до суду позивачем, на переконання суду, є намаганням домогтися повторного розгляду справи, нової переоцінки обставин та доказів по справі з метою винесення нового рішення у справі на користь позивача.

На підставі викладеного, суд вважає, що провадження у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід закрити, відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року по справі № 295/2909/20, за результатами розгляду позовної заяви між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Клопотання позивача про повернення судового збору в матеріалах справи відсутнє.

Керуючись статтями 255, 256, 259-261, 352-354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у цивільній справі № 295/3717/20 за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя А.М. Збаражський