УХВАЛА

судового засідання

14 лютого 2022 рокуСправа №451/974/19
Провадження № 2/451/39/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

19 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (т.1, а.с.3-7).

19 липня 2019 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (т.1, а.с.38).

Ухвалою судового засідання від 31 березня 2021 року провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП було зупинено провадження у справі на час проведення автотехнічної та траспортно-трасологічної експертизи (т.2, а.с.36-38).

15 квітня 2021 року копію ухвали суду та цивільну справу було надіслано Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення експертизи.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 14.02.2022 провадження у справі поновлено.

14 лютого 2022 року за вх.№1003 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Пащука А.І. про залишення позову без розгляду. Також подано заяву, якою заперечують витрати на правову допомогу, оскільки відповідачем не доведено, що позов є надуманим, безпідставним та необгрунтованим. Просив врахувати висновки ВС КУС у справі №521/3011/18 (т.2, а.с.117,118).

Згідно із п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Розглянувши заяву представника позивача про залишення позову без розгляду суд вважає, що така подана в межах процесуальних прав сторони, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак підлягає до задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_1 не заперечила щодо залишення позову без розгляду. Проте звертала увагу суду, що позов подано у 2019 році, відбулося кілька судових засідань, де вона приймала участь, робила запити по справах, виготовляла пояснення, витребовувала докази, тому відповідачем понесено витрати. В матеріалах справи є дві різні експертизи по тому ж самому факту, справу можна було розглядати без проведення експертизи, за яку відповідачем не внесено оплату, оскільки в матеріалах справи є усі докази для відмови у позові. Просила стягнути із позивача витрати, які понесені відповідачем в розмірі 13000 гривень.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного суду від 14 січня 2021 року по справі №521/3011/18.

В обґрунтування заяви про стягнення судових витрат у розмірі 13 000 гривень, пов`язаних із правовою допомогою, представник відповідача довела суду, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Представник відповідача лише подала розрахунок судових витрат, до якого долучила додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 17 січня 2020 року, та акти приймання-передання наданих послуг від 31 січня 2020 року,31 серпня 2020 року,29 грудня 2020 року, 8 грудня 2021 року, які виконувались в процесі розгляду справи з метою захисту відповідача (т.2, а.с.56-62).

В свою чергу представник позивача надіслав до суду заперечення щодо розподілу судових витрат, оскільки відповідачем не доведено, що позов є надуманим, безпідставним та необгрунтованим (т.2 а.с.118).

Вирішуючи вимоги представника відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Разом з тим, ухвалою судового засідання від 31 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП саме за клопотанням сторони відповідача було призначено автотехнічну та траспортно-трасологічну експертизи та оплату вартості проведення експертизи покладалася на відповідача. Однак, цивільна справа з експертизи повернулася з листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про залишення без виконання ухвали суду, у зв`язку з тим, що рахунок вартості проведення експертизи не сплачений та транспортний засіб для огляду не наданий.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з вищенаведеним, суд робить висновки, що заяву представника позивача необхідно задовольнити, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП залишити без розгляду, в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з позивача в користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст.5,12,13,15,16,49,141,142,223,257,258-260, 353 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишити без розгляду.

В задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з позивача в користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Семенишин О. З.

Повний текст ухвали суду виготовлдений 21 лютого 2022 року.