ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/960/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Курічової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, на стороні позивача, ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2011 позивачка та її колишній чоловік є співвласниками кв. АДРЕСА_1 в рівних долях. У вказаній квартирі, крім позивачки, зареєстрована з 15.06.2016 колишня дружина третьої особи ОСОБА_1 , але з початку 2017 року в квартирі вона не проживає, комунальні послуги не сплачує. Позивачці невідома адреса фактичного перебування відповідачки.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в поряду загального позовного провадження.

06.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що кв. АДРЕСА_1 в рівних долях належить їй та її колишньому чоловіку ОСОБА_2 . В квартирі також зареєстрована колишня дружина її чоловіка ОСОБА_1 , але з початку 2017 року вона там не мешкає, місце проживанні останньої позивачці невідомо. Оскільки відповідачка зареєстрована в квартирі, позивачка змушена сплачувати додаткові витрати по сплаті житлово - комунальних послуг.

Відповідачка на виклик суду не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, правом щодо подання відзиву на позовну заяву чи будь - яких інших заяв та клопотань до суду не скористалася, тому суд ухвалив розглядати справи за відсутності відповідачки.

Третя особа в судовому засіданні пояснив, що йому та позивачці в рівних долях належить кв. АДРЕСА_1 . В період з 2015 року по 2017 рік в зазначеній квартирі проживала відповідачка, яка була його дружиною. Однак, в 2017 році вони розірвали шлюб, відповідачка повернулась в м. Токмак Запорізької області. З того часу вона ніколи не з`являлась в зазначеній квартирі, її особистих речей в квартирі також немає.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є співвласниками в рівних долях квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 31.01.2011.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в кв. АДРЕСА_1 з 15.06.2016 зареєстрована ОСОБА_1 .

15.08.2017 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб.

Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 29.11.2021, складеного мешканцями буд. АДРЕСА_2 , власниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрована ОСОБА_1 , але фактично не проживає за місцем реєстрації з 01.06.2019.

Відповідно до довідки голови правління ОСББ «Григоренка 14» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично за вказаною адресою не проживає з 01.06.2019.

Крім того, в судовому засіданні, за клопотанням позивачки були допитані як свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , є сусідкою позивачки. Відповідачку ніколи не бачила за адресою: АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він мешкає в будинку АДРЕСА_5 з 2012 року. З ОСОБА_2 склались дружні відносини з 2015 року, однак відповідачку він не бачив ніколи.

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Отже, судом встановлено, що відповідачка після розлучення з ОСОБА_2 з 2017 року не проживає за місцем реєстрації, її особисті речі в квартирі відсутні, вона не сплачує послуги, позивачка не чинила перешкод відповідачці у користуванні квартирою.

За таких обставин реєстрація відповідачки у квартирі позивачки перешкоджає позивачці як співвласниці майна в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм житлом, а тому наявні підстави визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою.

Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

З огляду на цю норму Закону рішення суду у справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачки за вищевказаною адресою.

Керуючись нормами 2, 12, 13, 76-83, 259, 263-268, 274-279, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, на стороні позивача, ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_5 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Курічова