Справа № 523/5416/21
Провадження №2/523/255/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Кащавцевої А.В.

представника позивача, адвоката Наседкіна О.І.

представника відповідача, адвоката Бондарева Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», за участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суді з позовною заявою в якій просить:

скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі за текстом ТОВ «Консалт Солюшенс») на квартиру АДРЕСА_1 , проведену на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського А.Е. від 10.02.2021р. №56555612;

припинити право власності ТОВ «Консалт Солюшенс» на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007р. є власником квартири АДРЕСА_1 . Між ним та ПАТ «Кредитпромбанк» 13.06.2007р. був укладений кредитний договір №10-23-3/07-І. З метою забезпечення кредитного договору, згадана вище квартира за договором іпотеки від 13.06.2007р. була передана в іпотеку ПАТ «Кредитпромбанк». Позивач дізнався, що за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс», до якого перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, приватним нотаріусом Чапським А.Е. 10.02.2021р. була проведена державна реєстрація права власності на належну йому квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі договору про іпотеку від 13.06.2007р. На думку позивача, така реєстрація є незаконною, так як була проведена без його згоди та в порушення умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII, оскільки спірна квартира підпадає під дію мораторію на примусове відчуження, встановленого Законом №1304-VII.

Від ТОВ «Консалт Солюшенс» до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії Закону України №1304-VII не можуть бути застосовані у виниклих правовідносинах, так як спірна квартира не використовувалась ОСОБА_1 , як місце постійного проживання. Під час проведення приватним нотаріусом Чапським А.Е. державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «Консалт Солюшенс» ОСОБА_1 направлялись письмові вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, які, згідно поштових повідомлень, він отримав особисто. На думку представника відповідача від ОСОБА_1 не вимагалась згода на набуття відповідачем права власності на квартиру, оскільки така потрібна у випадку розповсюдження дії Закону України №1304-VII на предмет іпотеки. Проте, на спірну квартиру дії вказаного закону не поширюються. Крім того, за твердженнями представника, ОСОБА_1 з 30.08.2008р., на підставі договору дарування, на праві власності належав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, 26.08.2015р. договір дарування був розірваний, а право власності на житловий будинок було повернуто ОСОБА_2 , що на думку представника, є підставою стверджувати, що ОСОБА_1 штучно уклав договір про розірвання договору дарування, зокрема під час дії Закону України №1304-VII, тим самим погіршив свої житлові умови.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2021р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.05.2021р. за клопотанням представника позивача була витребувана належним чином завірена копія реєстраційної справи по спірній квартирі, а також від приватного нотаріуса Чапського А.Е. належним чином завірені копії документів на підставі яких було прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності на ТОВ «Консалт Солюшенс» на спірну квартиру, копії яких надійшли до суду 31.05.2021р.

Ухвалою суду від 15.06.2021р. за клопотанням представника відповідача з Головного центру оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України були витребувані відомості про перетин ОСОБА_1 державного кордону в період з 01.01.2020р. по день надання відомостей.

Ухвалою суду від 14.07.2021р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Наседкін О.І. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити. В призначене судом судове засідання на 08.02.2022р. ОСОБА_1 не з`явився. Від його представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В призначене судове засідання на 08.02.2022р. представник не з`явився, направив заяву про розгляду справи за їхньої відсутності.

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні. Пояснень з приводу розгляду справи не надала.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, заслухавши сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так матеріалами справи встановлено, що 13.06.2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк», яке згодом було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 87 738,00 дол. США на придбання квартири АДРЕСА_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,7 % річних, з кінцевим терміном повернення до 11.06.2032р.

Відповідно до пункту 2.1.1 кредитного договору кредит позивачу надавався в іноземній валюті на придбання квартири АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 13.06.2007р., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 ., яка належала позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстровий номер 8891.

Відповідно до термінів та визначень у договорі іпотеки передбачено, що загальна площа спірної квартири становить 61,4кв. м. Вказані обставини також підтверджені інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності.

Відповідно до пункту 4.2 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем умов Кредитного договору, або умов цього договору.

09.07.2007р. між сторонами договору був укладений договір до договору іпотеки, за змістом якого п.4.3 договору іпотеки був викладений у новій редакції, зокрема, було визначено, що при настанні випадків, передбачених п.4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконанні, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів, в тому числі шляхом набуття права власності на майно.

26.06.2013р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким вимоги за кредитним та іпотечним договорами перейшли до останнього.

21.07.2020р. ПАТ «Дельта Банк» за договором №2292/К відступило право вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» за договором кредиту та іпотеки.

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Консалт Солюшенс» 08.02.2021р. звернулось до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського А.Е. із заявою про здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки від 13.06.2007р. та договору до договору іпотеки від 09.07.2007р.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. 10.02.2021р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Консалт Солюшенс».

Товариством для проведення державної реєстрації права власності було надано: договір іпотеки від 13.06.2007р.; договір до договору іпотеки від 09.07.2007р.; вимога №114 від 18.09.2020р. про усунення порушень відповідно до ст.ст. 35,37,40 Закону України «Про іпотеку», адресоване на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням обсягу невиконаного кредитного зобов`язання, строку його виконання, з попередженням про намір здійснення перехід права власності на предмет іпотеки до Товариства на підставі застереження в розділі 4 Договору іпотеки у порядку, встановленому цим договором та ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; звіт про оцінку об`єкта іпотеки від 13.01.2021р.; довідка повідомлення про суму боргу за основним зобов`язанням від 05.02.2021р.; відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні об`єкті іпотеки від 24.12.2020р.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на підтвердження отримання позивачем повідомлення від 18.09.2020р. та з відміткою про його отримання 21.09.2020р. за адресою: АДРЕСА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ., проте за його твердженням він постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 та використовує її, як місце свого постійного проживання. Іншого житла не має та згоди на відчуження квартири не надавав.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено матеріалами справи, зокрема договором іпотеки від 13.06.2007р. та договору до договору іпотеки від 09.07.2007р., сторони у пункті 4.2 іпотечного договору визначили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем умов Кредитного договору, або умов цього договору.

Згідно п.4.3 договору іпотеки, який 09.07.2007р. був викладений у новій редакції, в якому було визначено, що при настанні випадків, передбачених п.4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконанні, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів:

набуття права власності на майно;

від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог;

дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя.

Перебіг 30-денного строку починається з наступного дня, після календарної дати відправлення іпотекодержателем повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу майна, за місцезнаходженням іпотекодавця зазначеним у цьому договорі.

Ціна договору купівлі-продажу майна визначається за згодою сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в п.1.4 договору. У разі недосягнення згоди щодо ціни договору купівлі-продажу майна, така ціна визначається на підставі проведеної незалежної експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності, визначеного іпотекодержателем самостійно та зазначеної в звіті про оцінку майна, що складається у відповідність з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В разі зниження майна іпотекодержатель вправі здійснити переоцінку вартості майна, шляхом проведення додаткової незалежної експертної оцінки. Умови цього договору мають силу договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

На виконання зазначених вище умов договору, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 основного зобов`язання, ТОВ «Консалт Солюшенс» направило на адресу реєстрації ОСОБА_1 вимогу №114 від 18.09.2020р. про усунення порушень відповідно до ст.ст. 35,37,40 Закону України «Про іпотеку» з попередженням про намір здійснення перехід права власності на предмет іпотеки до Товариства на підставі застереження в розділі 4 Договору іпотеки у порядку, встановленому цим договором та ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Тобто, іпотекодержатель у вказаному вище повідомленні обрав спосіб відновлення свого порушеного права за основаним зобов`язанням за рахунок іпотечного майна в порядку та на умовах визначених ст.37 Закону України «Про іпотеку».

У виниклих між сторонами правовідносинах застосуванню підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції на час укладання договору іпотеки та договору до договору іпотеки, тобто станом на липень 2007р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладання договору іпотеки та договору до договору іпотеки) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених вказаним Законом.

Як зазначалось судом вище, сторони погодили, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Порядок задоволення таких вимог за рахунок іпотечного майна був обраний іпотекодержателям на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на предмет іпотеки було зареєстровано приватним нотаріусом за ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі договору іпотеки, а не на підставі вищезгаданого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

З боку відповідача суду не надано доказів, що на момент реєстрації приватним нотаріусом Чапським А.Е. права власності на спірну квартиру, як на предмет іпотеки в порядку звернення стягнення в позасудовому порядку, такий договір був укладений між іпотекодавцем ( ОСОБА_1 ) та Іпотекодержателем (ТОВ «Консалт Солюшенс»), що є порушення розділу 4 Договору іпотеки від 13.06.2007р. та ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції на час укладання договору іпотеки з відповідними змінами до Розділу 4 договору.

Згідно до ст.5 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус, зокрема, зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Крім того, на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Консалт Солюшенс» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та

2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири.

З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий іпотекодержателю в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 61,4 кв.м. і дане майно використовується позивачем як місце постійного проживання іпотекодавця та його сім`ї, то суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому приватний нотаріус в силу зазначених положень Закону не міг вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно, а як наслідок у ТОВ «Консалт Солюшенс» були відсутні правові підстави для набуття права власності на іпотечну квартиру.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що квартира АДРЕСА_1 не є місцем постійного проживання ОСОБА_1 , оскільки останній зареєстрований за іншою, відмінною від іпотечного майна адресою, оскільки таке спростоване позивачем під час розгляду справи.

Сам по собі факт реєстрації ОСОБА_1 , за іншою адресою, не може спростовувати того факту, що іпотечна квартира є його єдиним та постійним місцем проживання.

Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та позивач за його згодою, підтвердили, що ОСОБА_1 разом з сім`єю постійно проживає у спірній квартирі.

Крім того, з представленої копія медичної картки амбулаторного хворого, убачається, що ОСОБА_1 з 2017р., періодично, звертався по медичну допомогу за місцем свого проживання (квартира АДРЕСА_1 ), а саме до АДРЕСА_3 , яка за адміністративно- територіальним поділом м. Одеси розташована в місці дислокації квартири, в якій проживає позивач.

Крім того, з боку ОСОБА_1 суду надані акти КП «Північний центр» від 29.07.2007р. та від 15.04.2016р. з яких убачається, що він був замовником заміни приладів обліку води в квартирі АДРЕСА_1 . Згідно технічного паспорту, виданого ВАТ «Одесаобленерго» Північний РЕМ 29.10.2011р. за вказаною вище адресою ОСОБА_1 виступав замовником 1-фазного розрахункового вимірювального комплексу.

Також суд враховує, що на спірній житловій площі зареєстровані та проживають дружина та син позивача, з якими останній не втратив родинний зв`язок, що додатково вказує, що постійним місцем проживання ОСОБА_1 є спірна квартира. Іншого місця постійного проживання, яке б належало позивачу відвідачем не доведено.

Судом також відхиляються посилання представника, що ОСОБА_1 належав на праві власності житловий будинок до 2015р., оскільки правове значення для вирішення питання щодо застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зокрема в частині відсутності іншого нерухомого майна у позичальника, мають значення на час задоволення вимог іпотекодержателя, у даному випадку станом на лютий 2021р. Як було зазначено вище та зворотне не доведено відповідачем у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке інше нерухоме майно, крім іпотечної квартири, яке б належало йому на праві власності.

В силу положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено Іпотекодавцем в суді.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при зверненні ТОВ «Консалт Солюшенс» стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та реєстрації приватним нотаріусом Чапським А.Е. зазначеного права, останніми не були дотримані положення Закону України «Про іпотеку», Закону України Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1816,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», за участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на квартиру АДРЕСА_1 , проведену на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського А.Е. від 10.02.2021р. №56555612.

Припинити право власності ТОВ «Консалт Солюшенс» на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816,00грн.

Повне найменування сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце мешкання: АДРЕСА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», ідентифікаційний код юридичної особи 42251700, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф.308.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційний суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 лютого 2022р.

Суддя