Справа № 643/8737/21
Провадження № 2/643/1501/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Усковій Я.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та по оплаті послуг з теплопостачання. Та простив стягнути з відповідача 1/3 частину понесених ним витрат по сплаті розміру комунальних платежів, з яких 3 102,20 грн. за послуги з утримання будинків та 11 913,90 грн. за послуги теплопостачання.

Позивачем також подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якому просить урахувати ті витрати які він поніс під час перебування справи в суді по сплаті комунальних послуг і просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, а саме 1/3 частину сплаченого розміру комунальних послуг, що становить 17 952,53 грн, з яких 3686,48 грн за послуги з утримання будинків споруд та прибудинкової території та 14266,05 грн за послуги теплопостачання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 14 жовтня 2018 року після смерті ОСОБА_3 було відкрито спадщину, до складу якої увійшли права та обов`язки, що належали спадкодавцеві, зокрема право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

27 грудня 2019 року Московським районним судом м. Харкова по справі №643/10431/19 визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку зазначеної квартири в порядку спадкування та 1/2 частку цієї квартири в порядку поділу спільного майна подружжя. Також зазначеним рішенням суду право власності на інші 2/6 частки нерухомого майна визнано за ОСОБА_2 . Тобто квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача, яким належать 2/3 та 1/3 частки відповідно.

Після відкриття спадщини стало відомо, що по зазначеній квартирі за період часу користування квартирою спадкодавцем та після її успадкування спадкоємцями утворилась заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги. Зокрема, 10.03.2021 р. КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» направлено на адресу АДРЕСА_2 вимогу про сплату простроченої заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 8356,68 грн. Для з`ясування повної інформації по заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг представником позивача було направлено адвокатські запити до КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» та КП «Харківські теплові мережі». За інформацією, що була отримана від КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 станом на 01.03.2021 р. складала 8356,68 грн. (в тому числі 2175,03 грн. заборгованість, що існувала станом на 01.11.2018, та 6 181,65 грн. заборгованість за період з 01.11.2018 по 01.03.2021, без врахування платежу на суму 950 грн 00 коп, який було сплачено позивачем раніше). За інформацією, що була отримана від КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 станом на 01.03.2021 складала 35741,61 грн. (в тому числі 9799,32 грн. заборгованість, що існувала станом на 01.10.2018, та 25942,29 грн. заборгованість за період з 01.10.2018 по 01.03.2021).

Таким чином, станом на момент відкриття спадщини до спадкоємців, тобто сторін по справі, перейшли не лише права, а й обов`язки спадкодавця в пропорційних частинах вартості набутого в порядку спадкування майна, в тому числі кредиторська заборгованість по сплаті комунальних платежів на час смерті спадкодавця 2175,03 грн по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території та 9799,32 грн. по сплаті послуг теплопостачання.

Представником відповідача подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову на підставі наступного.

Представником проведено системний аналіз ЗУ «Про житлово комунальні послуги», ст. 322 ЦК України, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», наказу «Про затвердження обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території», який свідчить про суттєві відмінності понять «комунальні послуги» та «витрати з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Ці витрати зовсім різні за своєю суттю та правовою природою. Наприклад, для комфортного використання нерухомого майна необхідні саме комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, опалення на рівні не менше 18 градусів та наявність електрики, газу тощо), а для збереження такого майна водопостачання та водовідведення непотрібно, наявність газу та електричної енергії теж непотрібно. З метою збереження комунікацій в зимовий період потрібно підтримувати температуру у помешканнях на рівні не нижче 5-7 градусів вище нулю.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Окрім того, за ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Тобто, з 27.12.2019 р. співвласники отримали у спільну власність майно, проте відсутня інформація про звернення кредиторів - до спадкоємців з вимогами виплати борг у вищезазначений період.

Відповідно до пп. 11 п.2 ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку передбачених договором. А у пп.7 п.1 ст.8 зазначено, що у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач намагається використати суд, як інструмент для власного збагачення, зловживаючи своїми правами. Позивач у п.8 позовної заяви посилається на ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, як на підставу стягнення з відповідача 1/3 частини від загальної суми боргу. Загальний розмір боргу згідно прохальної частини позовної заяви, становить 15016,00грн. + 11913,90 грн. = 26929,90 грн. Отже, якщо відповідач повинен сплатити 26929,90 грн, то загальна сума боргу повинна бути втричі більше, тобто 80789,70 грн. Відповідно до отриманих на адвокатські запити довідок загальна сума боргів становить 8356,68 грн.+ 35741,61 грн. = 44098,29 грн.

Зазначені розрахунки тільки підтверджують причини відсутності розрахунку ціни позову, а саме: використання суду у якості інструменту для збагачення.

Позивачем здійснено сплату комунальних платежів КП «Харківські теплові мережі» та КП «Жилкомсервіс», у тому числі як заборгованості до моменту відкриття спадщини (як перед належними кредиторами, незважаючи на відсутність відповідних вимог з боку кредиторів у визначений законодавцем термін), так і за фактично спожиті комунальні послуги - якими вона фактично користувалась. Сплата отриманих від комунальних служб рахунків була виконана в повному обсязі на власний розсуд позивача. Позивач не оскаржував жодної частини платежу, цілком виходячи зі своїх внутрішніх переконань, волевиявлення, та власного бажання.

Між тим відсутні будь-які договори між співвласниками майна щодо його утримання. Проте позивач вимагає сплати частини коштів, що сплачені нею за комунальні послуги за умов одноособового їх споживання, та сплати коштів відповідачем в тому числі і за термін коли відповідач ще не набув обов`язку щодо утримання майна. Крім того, позивач перебувала зі спадкодавцем у офіційному шлюбі. Цей факт свідчить про те, що борги накопичені до моменту відкриття спадщини є солідарними боргами між спадкодавцем та позивачем. Тобто сума боргу в розмірі 11913,90 грн. накопичена спадкодавцем та позивачем солідарно.

Відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , хоча є власником частини квартири, що перебуває у спільній частковій власності. Також відповідач фізично та фактично не має доступу до приміщення та можливості користуватися комунальними послугами, не має відповідних договорів на надання йому таких послуг з КП «Харківські теплові мережі» та КП «Жилкомсервіс». Не розділяючи поглядів позивача, відповідач не вважає доречним сплачувати борг який склався перед кредиторами на час відкриття спадщини, котрі не вимагали сплати даного боргу від відповідача у зазначений законодавцем термін після отримання спадщини та набуття спільної часткової власності.

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій він стверджує про помилковість висновків представника позивача.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про збільшення позовних підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши докази, встанови наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27 грудня 2019 року Московським районним судом м. Харкова визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку зазначеної квартири в порядку спадкування та 1/2 частку цієї квартири в порядку поділу спільного майна подружжя. Також зазначеним рішенням суду право власності на інші 2/6 частки нерухомого майна визнано за ОСОБА_2 . Тобто квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача, яким належать 2/3 та 1/3 частки відповідно.

Станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 становила:

-по сплаті за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території 2175,03 грн.;

-по сплаті за послуги теплопостачання 9 799,32 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якої вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, на момент відкриття спадщини до спадкоємців (позивача та відповідача) перейшли не лише права, а й обов`язки спадкодавця в пропорційних частках вартості набутого в порядку спадкування майна, у тому числі кредиторська заборгованість по сплаті комунальних платежів на час смерті спадкодавця.

Крім того, статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до ч.2 ст. 633 ЦК України між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комутаторної власності територіальної громади м.Харкова, і споживачами був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» віж 28.11.2006 р. № 95/1 (із змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках), відповідно до норм цивільного законодавства.

Згідно п. 22 публічного договору від 28.11.2006 р. договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї із сторін не буде заявлено письмово про розірвання договору.

Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова».

ЖК «Жилкомсервіс» виконує свої обов`язки та забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011р. № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012р. № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011р. № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»; рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»); №318 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» від 11.05.2018р. оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Тарифи на послуги централізованого теплопостачання були визначені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 №11 71. В подальшому, з 1 січня 2019 року ввдені в дію нові тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі», встановлені Постановою НКРЕКП №1776 від 10.12.2018 р. «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі», яке є виконавцем цих послуг», які опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» №234 від 11 грудня 2018 р.

Частиною 1 ст. 26 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановленому законом чи договором розмірах.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води встановлена і в п. 23 Правил, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно зі ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є співвласником квартири адресою: АДРЕСА_2 і є споживачами послуг КП «Харківські теплові мережі» та КП «Житкомсервіс».

Отже, між виконавцями, які надають житлово-комунальні послуги і сторонами по даній справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу приписів ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Відповідно до частини 4 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на звороту вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у вірній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги з тих підстав, що відповідач фактично не мешкає у квартирі та не користуються нею, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частина 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 6 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

З огляду на викладене, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг власники квартири зобов`язані не залежно від їх проживання чи не проживання у належному їм на праві власності житлі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічним чином врегульовано це питання у пункті 6 частини 1 статті 7 чинного на час розгляду справи Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено, що споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно з п. 29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

З аналізу вищевказаних положень чинного законодавства вбачається, що споживачі мають право на несплату вартості наданих позивачем житлово-комунальних послуг за одночасної наявності двох підстав: фактична тимчасова відсутність споживача за адресою надання таких послуг та дотримання споживачем визначеного п. 29 Правил щодо подання письмової заяви споживача та офіційних документів на підтвердження такої відсутності (довідка з місця проживання, роботи, лікування, навчання тощо). При тому, що звільнення від сплати вартості постачання теплової енергії діючим законодавством взагалі не переобучено.

Доказів того, що відповідач дотримувався цих Правил і за час нарахування спірної заборгованості з відповідною заявою звертався суду не надано, так само як і не надано доказів на підтвердження позиції про те, що позивачем чиняться перешкоди в користуванні житлом, за якими надаються відповідні комунальні послуги.

Суд також зазначає про необгрунтованість заперечень представника відповідача щодо відсутності обов`язку відповідача брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Так, вартість житлово-комунальних послуг з теплопостачання та утримання будинків і споруд, прибудинкових територій визначені у розрахунку на один квадратний метр площі нерухомого майна та не залежать від кількості мешканців житлового приміщення, реєстрації місця проживання співвласників нерухомого чи фактичного проживання позивача чи відповідача за місцем надання послуг. Наведені обставини узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду у справі №521/3743/17-ц (постанова від 13.03.2019).

Представник відповідача також ставить під сумнів звернення кредиторів (виконавців житлово-комунальних послуг) до спадкоємців померлого ОСОБА_3 з приводу сплати спадкоємцями заборгованості за житлово- комунальні послуги, що існувала на час відкриття спадщини, і як наслідок зазначає, що у відповідача відсутній обов`язок по сплаті даної заборгованості і позивача на її сплату він не уповноважував.

Між тим, судом встановлено, що після ухвалення рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.12.2019 у справі №643/10431/19 постачальник послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Жилкомсервіс» звертався до Московського районного суду м.Харкова за видачею судового наказу у справі №643/3722/20, судовий наказ про стягнення 5189,22 грн. було видано 12.03.2020.

Також позивачем було переоформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 у КП «Харківські теплові мережі» на власне ім`я, позивач отримував рахунки від КП «Харківські теплові мережі» та у квітні 2019 року частково сплатив заборгованість по особовому рахунку.

Крім того, суд вважає, що відсутність звернення кредиторів спадкодавця з вимогами про погашення боргу, не позбавляє права спадкоємців виконати зобов`язання спадкодавця в межах спадкового майна так як відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до практики Верховного суду обов`язки по сплаті комунальних послуг, які були покладені на спадкодавця за його життя, перекладаються на спадкоємців з моменту відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття (Постанова Верховного Суду по справі 401/71/15-ц).

Необгрунтованими на думку суду є і доводи представника відповідача про те, що через перебування позивача у шлюбі із спадкодавцем саме на позивача покладається обов`язок по сплаті заборгованості, яка утворилася до виникнення права на спадщину. Так, за рішенням суду за позивачем визнано право власності на частку квартири в порядку поділу майна подружжя, а інша частка квартири була поділена між спадкоємцями, відповідно позивач прийняла і борги спадкодавця і подальші обов`язки з урахуванням у тому числі і частки подружжя.

Доводи відповідача, що позивач провів оплату за рахунками, не оскаржуючи жодного платежу, також не свідчать про те, що у відповідача відсутній обов`язок по сплаті заборгованості, яка відповідає його частці. Так, відповідач як співвласник житла мала можливість самостійно оскаржити рахунки і надати суду докази, що позивачем безпідставно сплачені суми заборгованості, але таких доказів суду не надано.

У відзиву представник відповідача зазначає, що сума наявного боргу у розмірі 11974,35 грн. на момент відкриття спадщини має бути поділена відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.12.2019 у справі №643/10431/19, а саме 2/3 боргу належить позивачу, 1/3 частина боргу належить відповідачу і що розрахунки надані позивачем є невірними. Між тим, перевіривши розрахунки позивача, суд вважає їх вірними, а доводи представника відповідача безпідставними.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати стягнути з відповідача відповідно до положень ст.141ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10- 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, а саме 1/3 частину сплаченого розміру комунальних послуг, що становить 17 952 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 53 коп., з яких 3686,48 грн за послуги з утримання будинків споруд та прибудинкової території та 14266,05 грн за послуги теплопостачання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: Я.М. Горбунова