Справа № 274/4588/21
Провадження № 2/0274/350/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" лютого 2022 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Соломянюк Л.О.,

учасники справи, присутні в судовому засіданні:

представник позивачки - адвокат Таргоній В.М.,

представник відповідача Юзопольський С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю, -

в с т а н о в и в:

1. Описова частина

15.07.2021 ОСОБА_2 , в особі свого представника - адвоката Таргонія Вадима Миколайовича звернулась з позовом, у якому просить стягнути з АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в якості відшкодування моральної шкоди заподіяною смертю 300 000 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні ОСОБА_2 (далі Позивачка) обґрунтовані тим, що 03.09.2018 на п`ятому пікеті 35-го кілометра перегону "Бердичів - Михайленки" в с.Скраглівка Бердичівського району, вантажний потяг № НОМЕР_1 скоїв наїзд на ОСОБА_3 , 1994 р.н., який внаслідок цього був смертельно травмований.

03.09.2018 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.276 КК України та в подальшому після смерті ОСОБА_3 04.09.2018 року кримінальне правопорушення перекваліфіковано на ч. 3ст.276 КК України.

Постановою слідчого Журбея В.М Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 29.09.2018 кримінальне провадження внесене до ЄРДР під № 0001009 закрито.

У зв`язку зі смертю сина, Позивачка зазнала тяжких душевних, фізичних та психічних страждань. Втрата сина непоправно змінила спосіб життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки Позивачки, викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, в тому числі і в майбутньому. Позивачка більше не зможе розраховувати на підтримку сина. Крім того, враховуючи, що з віком в людини зменшується можливість самостійно забезпечувати своє існування їй доведеться з часом докладати все більше зусиль для організації свого життя. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Внаслідок смерті сина її переслідує відчуття самотності, тривожності, гострої несправедливості. Крім фактичних теплих відносин між Позивачкою та її загиблим сином, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата матір`ю дитини є найтяжчою втратою.

На момент смерті синові було лише 24 роки і будь-яких передумов до його смерті не існувало. Враховуючи те, що Позивачка позбавлена підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть сина повністю змінила життя Позивачки у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, Позивачка оцінює розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 300000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Чешковський В.А. (а.с. 39-35) просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що посилання Позивачки на постанову слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 29.09.2018 року про закриття кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №0001009 від 03.09.2018 року в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення є недостатнім доказом.

З поданих документів неможливо встановити факт заподіяння шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між подією та шкодою, наявності вини чи умислу в самого потерпілого та обов`язок АТ «Укрзалізниця» відшкодовувати цю шкоду.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то обставини, на які покликається позивач, є загальними та абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до справи. Відповідачем не надано доказів щодо підтвердження заподіяння моральної шкоди, перенесення духовних страждань, обґрунтований розрахунок точного розміру зазначеної шкоди, зокрема медичні довідки, виписки з історій хвороби та інше.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України щодо наявності підстав стягнення моральної шкоди в судовому порядку.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.07.2021 відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Підготовче провадження закрито ухвалою суду від 17.11.2021, у Бердичівському РВП витребувано матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001009 від 03.09.2018.

У судовому засіданні представник позивачки, адвокат Таргоній В.М. підтримав позов.

Представник відповідача Юзопольський С.В. проти позову заперечив з тих підстав, що факт смертельного травмування ОСОБА_3 сталося з вини останнього, оскільки він допустив порушення п. 2.1., 2.5., 2.6, 2.20 Правил поводження громадян на залізничному транспорті. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки виключається за наявності умислу потерпілого. Враховуючи те, що обґрунтування позовних вимог щодо розміру моральної шкоди є загальними абстрактними твердженнями, та не доведено доказами, позовні вимоги є безпідставними.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.14-15).

Відповідно до акта службового розслідування аварії від 12.09.2018 - в добу 03.09.2018 чергова ст.Бердичів повідомила в.о. чергового по переїзду 35км ОСОБА_4 про те, що машиніст поїзда №2831 ОСОБА_5 заявив о 1 год. 20 хв., що на 35 км пк 7 біля колії лежить людина. О 1 год. 46 хв по даному кілометру проходив непарний поїзд №1609, машиніст ОСОБА_6 , який повідомив чергову по ст. Бердичів, що на даному кілометрі в межах зору людини не бачив. О 2 год 42 хв. на залізничний переїзд 35 км пк 3 перегону Бердичів - Михайленки зі сторони непарної колії підійшов чоловік, який просив допомоги. У нього була відсутня права рука по лікоть, одяг та обличчя були в крові. В.о. чергового по переїзду 35км ОСОБА_7 негайно викликав швидку допомогу та працівників поліції, повідомив чергову станції Бердичів, чергову по дистанції колії, шляхового майстра ІШ-11. «Швидка допомога» приїхала о 3 год. 00 хв. На момент приїзду лікаря потерпілий ще знаходився в свідомості та відповідав на запитання самостійно. Надав інформацію, що він ОСОБА_8 , 1994 р.н., житель с.Скраглівка Бердичівського району Житомирської області. Швидкою допомогою потерпілого було доставлено в Бердичівську районну лікарню, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приходячи до свідомості. Прибувши на місце події, працівниками поліції на 35 км ПК 5 непарної колії перегону Бердичів - Михайленки було знайдено кисть руки потерпілого ОСОБА_3 . Потерпілий ОСОБА_3 ймовірно був травмований непарним поїздом № 2829 ВЛ -80-132, який прослідував 35 кв о 00-год 08 хв (машиніст ОСОБА_9 , ТЧ-3 Козятин) Обставини справи встановлює Бердичівський ВП (а.с. 63-66).

Відповідно до акта № 7 службового розслідування нещасного випадку невиробничого характеру на залізничному транспорті України виробничий підрозділ Козятинська дистанція колії ПЗЗ від 12.09.2018, долученого до матеріалів кримінального провадження №0001009 від 03.09.2018 - травмування громадянина ОСОБА_10 сталося внаслідок порушення ним пунктів 1.1., 1.2, 2.1, 2.2., 2.3, 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом МТУ від 19.02.1998 № 54.

Відповідно до Акта №195 Судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_8 від 12.11.2018 смерть ОСОБА_3 настала від тупої травми грудної клітки, множинних переломів ребер в результаті розвитку комбінованого шоку. Тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, не виключно виступаючими частинами потяга із наступним падінням на дорожнє покриття. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю. У крові ОСОБА_11 не виявлено метиловий, етиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти.

Відповідно до постанови слідчого СВ Бердичівського ВП 29.09.2018 кримінальне провадження №0001009, внесеного до ЄРДР 03.09.2018 за ч. 3 ст. 276 КК України закрито із тих підстав, що в діях машиніста потягу № НОМЕР_1 ОСОБА_9 відсутній склад злочину щодо смертельного травмування 03.09.2018 на п`ятому пікеті 35 кілометра перегону «Бердичів-Михайленки» в с. Скраглівка ОСОБА_3 (а.с. 6-7).

Власником електровозу серії ВЛ80т №1324 є Акціонерне товариство "Українська Залізниця", а машиніст електровозу ОСОБА_9 працює у виробничому підрозділі "Локомотивного депо Козятин" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" на посаді машиніста електровоза з 11.07.2007 року по теперішній час, що підтверджується листом від АТ "Укрзалізниця" від 10.06.2021 року вих.№ЦЦТех-08/170 (а.с. 13).

Відповідно до довідки заступника голови комісії із питань реорганізації Скраглівської сільської ради Мельник О. від 14.04.2021 на день смерті ОСОБА_3 він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за цією адресою були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 - мати та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - брат (а.с. 21).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що не пам`ятає коли це було, він чергував на залізничному переїзді та вночі чергова повідомила про наявність поруч із залізничними коліями людини та про мжливе тарвмування потягом. Місце де було помічено машиністом людину знаходилася від нього на відстані куди він не міг відійти в силу своїх посадових обов`язків, залишивши залізничний переїзд. Пізніше машиніст повідомив, що людини не видно. Пройшло близько 2-х годин до нього зі сторони села Скраглівки підійшов хлопець, який був увесь в крові та у нього була відтята рука. Хлопець просив викликати швидку. Поки їхала швидка він спілкувався із хлопцем. Хлопець сказав як його звати та постійно запитував де швидка. На місці де ймовірно був збитий ОСОБА_8 немає переходу залізничних колій. Він знає, що ОСОБА_8 проживав із матір`ю в будинку, неподалік залізниці близько від того місця, де був травмований.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов.

Висновки суду

На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є відповідач.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Дані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 05 червня 2019 року у справі N 466/4412/15-ц, провадження N 61-37654св18.

Наявними у справі доказами не доведено, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Таким чином позивачка, як мати загиблого, має право на відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Суд погоджується з тим, що позивачці завдано моральну шкоду, яка викликана її хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина. Смерть сина істотно змінила життя позивачки, тягне за собою зараз та потягне у подальшому з віком додаткові зусилля на організації свого життя та його матеріальне забезпечення. Відновити становище, яке існувало до смерті сина, у житті позивачки неможливо.

У зв`язку із зазначеним, посилання сторони відповідача, що позивачкою не надано доказів на підтвердження заподіяння їй моральних страждань не є слушними.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує, що факт смертельного травмування ОСОБА_3 стався внаслідок порушення ним пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54.

Відповідно до пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів.

Факт порушення вказаних правил доводиться матеріалами кримінального провадження №0001009 від 03.09.2018, зокрема, актом службового розслідування аварії від 12.09.2018; постановою про закриття кримінального провадження від 29.09.218, в якій встановлено, що випадок смертельного травмування потерпілого ОСОБА_3 стався внаслідок недотримання ним вимог пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України.

Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть ОСОБА_3 сталася внаслідок порушення ним Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, суд визначає розмір моральної шкоди - 100 000 гривень, який відповідає принципам розумності та справедливості.

Розподіл судових витрат

Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору та із заявлених 300000 гривень судом стягнуто 100000 гривень, суд стягнує із відповідача в дохід держави судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам - 1000 гривень.

Керуючись статтями 141, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 1000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_13 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКППНОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, .

Повний текст рішення складено 11.02.2022.

Суддя І.Ю. Хуторна