Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2719/21

10 лютого 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Зварищука В.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ланчинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доЛанчинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на 5/12 частки домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А», загальною площею 64,3 м.кв., житловою площею 36,7 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 25,0 м.кв., сараю «Г», площею 16,6 м.кв., гаражу «Е», площею 33,2 м.кв., сараю "Ж", площею 30,2 м.кв., гаражу «З», площею 24,2 м.кв., сараю "І", площею 22,6 м.кв., огорожі "№1", площею 37,5 м.кв., колодязя питного "№2" площею 6,0 м.п., загальною вартістю - 141272 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Представник відповідача Ланчинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість на адресу суду надійшла заява за підписом селищного голови, в якому він просить дану справу слухати у відсутності їхнього представника за наявними у справі матеріалами, проти позову заперечень не мають, в прийнятті рішення покладаються на думку суду.

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия, Івано-Франківської області. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років померла бабуся позивача ОСОБА_5 , 1934 року народження, про що 25.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис за № 101 (а.с.10).

За час свого життя бабуся позивача ОСОБА_5 та його дідусь побудували житловий будинок та господарські споруди, починаючи з 1960 року і включно по 1991 рік, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

13.10.2005 року бабуся позивача склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 3. З даного заповіту вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все належне їй майно і права, які належатимуть їй в майбутньому і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.13).

На момент смерті ОСОБА_5 проживала одна в квартирі АДРЕСА_2 .

Після смерті бабусі позивача ОСОБА_5 відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та частку житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.04.2014 року позивач успадкував 5/6 часток однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Коломийським бюро по приватизації державного житлового фонду 14.05.1993 року на підставі розпорядження № 921 від 14.05.1993 року, зареєстрованого Коломийським МБТІ 22.07.1993 року у реєстрову книгу за № 4139 (а.с.12).

В даний час позивач бажає оформити право власності на спадкове майно, а саме 5/12 частки домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а тому звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Однак, згідно відповіді приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. від 31.03.2014 року № 93/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене домоволодіння (а.с.11).

Таким чином, ОСОБА_1 має право прийняти спадщину після смерті своєї бабусі в порядку спадкування за заповітом. Однак в зв`язку з відсутністю оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджували б належність вищевказаного майна спадкодавцю позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушений звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Як вбачається з довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» за № 161 від 13.05.2021 року згідно архівних даних 29.11.1990 року за головою колгоспного двору ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано право власності по Ѕ частині домоволодіння по АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності, видане згідно рішення виконкому Надвірнянської районної ради від 13.06.1989 року № 88. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 29.11.1990 року, реєстровий № 317. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось. Інвентаризаційна вартість данного домоволодіння на час інвентаризації становить 141272 грн. (а.с.16).

Судом також достовірно перевірено, що за домоволодінням АДРЕСА_1 , рахуються земельні ділянки загальною площею 0,4800 га, з них: земельна ділянка площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дані земельні ділянки у власність не передавались (а.с.14).

Крім того, з метою узаконення частки вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача працівниками ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було проведено обмір та оцінку будівель і 13.05.2021 року видано технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно якого воно складається із житлового будинку «А», загальною площею 64,3 м.кв., житловою площею 36,7 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 25,0 м.кв., сараю «Г», площею 16,6 м.кв., гаражу «Е», площею 33,2 м.кв., сараю "Ж", площею 30,2 м.кв., гаражу «З», площею 24,2 м.кв., сараю "І", площею 22,6 м.кв., огорожі "№1", площею 37,5 м.кв., колодязя питного "№2" площею 6,0 м.п., загальною вартістю - 141272 грн. 00 коп. (а.с.4-7).

Представник відповідача Ланчинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області позовні вимоги ОСОБА_1 визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки інших спадкоємців на вказану частку спадкового домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником 5/12 часток домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на 5/12 частки домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.319, 321, 328, 392, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ланчинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженцем і жителем АДРЕСА_3 , право власності на спадкове майно після смерті його бабусі ОСОБА_5 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 5/12 частки домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А», загальною площею 64,3 м.кв., житловою площею 36,7 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 25,0 м.кв., сараю «Г», площею 16,6 м.кв., гаражу «Е», площею 33,2 м.кв., сараю "Ж", площею 30,2 м.кв., гаражу «З», площею 24,2 м.кв., сараю "І", площею 22,6 м.кв., огорожі "№1", площею 37,5 м.кв., колодязя питного "№2" площею 6,0 м.п., загальною вартістю - 141272 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 17.02.2022 року.