Справа № 159/7096/21
Провадження № 2/159/303/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

представника відповідача Романюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури про зняття арешту на майно,

встановив:

26 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Волинської обласної прокуратури про зняття арешту, накладеного 04.01.2011 постановою слідчого Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури, на належну їй земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0545, за адресою Волинська область Ковельський район, село Дубове, Дубівська сільська рада, житловий масив НВО «Трави».

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власницею спірної земельної ділянки із червня 2009 року. Маючи намір відчужити вказану земельну ділянку, при укладенні договору купівлі-продажу з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що на вказану земельну ділянку 04.01.2011 накладено арешт Волинською міжрайонною природоохоронною прокуратурою.

Позивач звернулась до Волинської обласної прокуратури, яка є правонаступником Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури Волинської області, з проханням надати документи, на підставі яких була накладено арешт на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку та скасувати накладений арешт. Проте на момент звернення до суду з даним позовом відповіді з Волинської обласної прокуратури не отримала.

Позивач вказала, що на сьогоднішній день відсутні будь-які порушені відносно неї кримінальні провадження, відсутні судові рішення про притягнення її до кримінальної відповідальності, вона не є боржником за будь-яким виконавчим провадженням, а тому вважає, що має право розпоряджатись належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою на свій розсуд, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

1.2. У відзиві на позовну заяву від 20.12.20221 відповідач позовних вимог не визнав. Вказав, що 04.01.2011 накладено арешт Волинською міжрайонною природоохоронною прокуратурою на ряд земельних ділянок, в тому числі на належну позивачу земельну ділянку, у межах кримінального провадження відносно посадової особи Ковельського районного відділу земельних ресурсів. Вироком Ковельського міськрайонного відділу суду Волинської області від 12.01.2012 таку особу визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України та призначено відповідне покарання; питання про скасування арешту земельної ділянки судом не вирішувалось.

Свою позицію з приводу позовних вимог обґрунтовано тим, що Кримінальним процесуальним кодексом України, який набрав чинності у листопаді 2012 року (далі КПК України), чітко урегульований порядок вирішення питання зняття арешту майна. Зокрема відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Керуючись наведеним, та враховуючи те, що справа не перебуває у провадженні органу досудового розслідування, прокурор не наділений повноваженнями щодо зняття арешту з майна, накладеного у ході досудового розслідування. Положення цивільно-правового законодавства не підлягають застосуванню до відносин щодо скасування арешту на майно, застосованого у межах кримінального провадження.

Також зазначила, що оскільки кримінальна справа, у ході досудового розслідування якої накладено арешт на спірне майно, судом розглянута з постановленням обвинувального вироку, а арешт майна накладено органом досудового розслідування, в органів прокуратури відсутні будь-які повноваження щодо вирішення питання звільнення майна з-під арешту, а тому Волинська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у даній справі.

Керуючись наведеним, представник відповідача просила відмовити у задоволенні даного позову до визначеного відповідача.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою від 01.12.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, яку призначено до судового розгляду на 12.01.2022, відкладено на 01.02.2022.

Інших процесуальних дій у справі суд не вчиняв.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Представник відповідача у судовому засіданні 01 лютого 2022 позовних вимог не визнала із підстав, викладених у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0545, за адресою Волинська область Ковельський район, село Дубове, Дубівська сільська рада, житловий масив НВО «Трави», що стверджується витягом з Державного реєстру правочинів від №7501589 від 14.07.2009 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 07.07.2021.

В ході досудового розслідування встановлено, що за постановою слідчого Волинської міжрайонної прокуратури Хомич С.С. від 04.01.2011 накладено арешт у тому числі на вказану земельну ділянку. Кримінальне провадження відбувалось відносно гр. ОСОБА_2 за частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.01.2012 (справа № 0306/436/2011) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину за частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України і призначено відповідне покарання без додаткового покарання у виді конфіскації майна. Цивільний позов також не було не заявлено. При ухваленні вироку питання про скасування арешту земельної ділянки не вирішувалось.

На підставі відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що постановою слідчого Волинської міжрайонної прокуратури Хомич С.С. від 04.01.2011 накладено арешт на майно об`єкт обтяження: земельна ділянка, Волинська область, Ковельський район, село Дубове, кадастровий номер :04:002:0545; власник ОСОБА_1 ; обтяжувач Волинська міжрайонна природоохоронна прокуратура.

5. Норми права, які застосував суд.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 31.05.2019 у справі №372/2904/17-ц, від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 зазначила наступні висновки.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Зокрема, відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті та відповідно до пункту 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба; або питання зняття арешту з майна підлягало вирішенню вироком.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у частині першій статті 214 КПК України 1960 року.

Також суд звертає увагу, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (роssеssіоns) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпід «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing роssеssіоns), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets).

Статтею 41 Конституції України та названою статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, перевіривши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про задоволення позову.

З огляду на те, що накладення арешту на майно є перешкодою у здійсненні особою своїх прав власника майна, а також відпали підстави для забезпечення виконання рішення суду за кримінальним провадження та судом при ухваленні вироку не було вирішено питання, щодо скасування арешту з майна, суд вважає за необхідне заявлену позовну вимогу задовольнити - зняти арешт із земельної ділянки, розташованої за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Дубове, кадастровий номер :04:002:0545, яка належить ОСОБА_1 , накладений постановою Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 04.01.2011.

7. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за заявою позивача залишити за останньою.

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури про зняття арешту на майно задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна: земельної ділянки, розташованої за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Дубове, кадастровий номер :04:002:0545, яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер обтяження 10697445, накладений постановою Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 04.01.2011.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Найменування, імена сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача прокурор Ковельської окружної прокуратури Романюк Надія Миколаївна, службова адреса: вулиця Шевченка, 7, місто Ковель, Волинська область.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.02.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА