Справа №463/5912/19
Провадження №2/463/4/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

18 лютого 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

представника відповідача: ОСОБА_1 ,

представника третьої особи: Сальвицького Р.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 ; примусове зняття з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку.

Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Крім того, залучено Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки і піклування у статусі третьої особи.

10 вересня 2020 року на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у даний житловий будинок.

Протокольною ухвалою в підготовчому засіданні 13 листопада 2019 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, залучено до участі у справі у якості третьої особи Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки і піклування.

23 жовтня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про виклик та допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яке було задоволено протокольною ухвалою суду від 11 лютого 2020 року.

20 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 на зустрічний позов, відповідно до якого просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою суду від 3 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті, постановлено допитати у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду в судових засіданнях, зокрема судове засідання 23 липня 2020 року не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, в судовому засіданні 24 вересня 2020 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача, в судовому засіданні 24 листопада 2020 року протокольною ухвалою судом було визнано обов`язковою явку позивача та відкладено розгляд справи у зв`язку з її неявкою, в судовому засіданні 21 грудня 2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке всіх учасників справи та відсутністю відомостей про вручення частині з них судових повісток, в судовому засіданні 16 лютого 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке сторони позивача, в судовому засіданні 12 квітня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке всіх учасників справи та клопотанням представника відповідача, в судовому засіданні 7 травня 2021 року розгляд справи повторно було відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників справи та клопотанням представника відповідача, в судовому засіданні 7 червня 2021 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача, в судовому засіданні 1 липня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке всіх учасників справи та надходженням клопотань представників позивача та відповідача про відкладення розгляду для мирного врегулювання спору, в судовому засіданні 29 вересня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке всіх учасників справи та надходженням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду у зв`язку з продовженням переговорів щодо мирного врегулювання спору, в судовому засіданні 30 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке всіх учасників справи, в судовому засіданні 29 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в таке учасників справи та клопотанням представника позивача про відкладення розгляду у зв`язку з неможливістю його прибуття в таке за станом здоров`я.

В судове засідання 18 лютого 2022 року позивач ОСОБА_2 не з`явилась, представник останньої Шишка О.М., що діє на підставі ордеру серії ВС №1051610 від 22 грудня 2020 року, подав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для мирного врегулювання спору.

У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_2 , явку якої було визнано судом обов`язковою, протягом тривалого часу не з`являється в судові засідання та не забезпечує явку свого представника, судом в даному судовому засіданні було поставлено на обговорення питання про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , - адвокат Буловчак Х.Р., що діє на підставі ордеру серії ВС №1003167 від 23 жовтня 2019 року, щодо залишення первісного позову без розгляду поклалась на розгляд суду.

Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І., який діє в порядку самопредставництва органу згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо залишення без розгляду позову ОСОБА_11 не заперечив.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частинами 1, 5 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у такій було відкрито ще 14 серпня 2019 року позивач ОСОБА_11 лише один раз з`явилась в підготовче судове засідання 13 листопада 2019 року, а представник позивача востаннє був присутній в такому 11 лютого 2020 року. Після призначення справи до судового розгляду 3 червня 2020 року позивач ОСОБА_11 та представники останньої жодного разу не з`являлись в судові засідання, яких на даний час було призначено у справі вже понад десять, хоч були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення таких, про що свідчать зокрема клопотання представників позивача про відкладення розгляду справи, що надходили до суду практично перед кожним призначеним судовим засіданням, доказів поважності причин своїх неявок суду не надали.

При цьому в своїх клопотаннях про відкладення розгляду справи, що надходили на адресу суду 1 липня 2021 року та 18 лютого 2022 року адвокат, що на даний час представляє інтереси позивача ОСОБА_12 , покликається на те, що на даний момент між сторонами відбуваються переговори з приводу мирного врегулювання спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін, однак згідно з ч. 1 ст. 2 такого одним з завдань цивільного судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Зокрема частино 2 ст. 210 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Водночас, як вбачається з наведеного вище, переговори щодо мирного врегулювання спору між сторонами тривають вже більше пів року, що призводить до порушення строків розгляду справи судом.

В своєму рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 Конституційний Суд України зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 2 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Оскільки жодних підтверджуючих доказів про неможливість позивача, явку якої визнано судом обов`язковою, з`явитися в судові засідання суду не представлено, явку представника не забезпечено, а подані представниками позивача клопотання про відкладення розгляду справи не підтверджені доказами поважності причин неявки та містять ознаки зловживання процесуальними правами, відтак суд не вбачає жодних обставин, які б перешкоджали позивачу з`явитися в судове засідання особисто або забезпечити явку свого представника та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Окрім того, ухилення позивача від участі в судовому розгляді поданого ним же позову порушує права іншої сторони.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відтак згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними ряді у постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_2 про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, з моменту пред`явлення позову до суду зобов`язана була цікавитись розглядом такого та проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи, однак не з`явилась в жодне судове засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

З врахування наведеного та керуючись ст.ст. 44, 128, 131, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Личаківським РВ у м. Львові ГУ МВС України у Львівській області 9 вересня 2014 року.

Відповідачі: ОСОБА_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_5 в інтересах якої діє ОСОБА_3 зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, місцезнаходження: 79017, м. Львів, вул. К.Левицького, 67, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056109.

Суддя: Стрепко Н.Л.