УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 221/2010/21

провадження № 61-2082ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Донецької обласної прокуратури на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2021 року та на постанову Донецького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом та просив стягнути на свою користь 750 000 грн моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 грудня 2015 року стосовно нього прокуратурою Донецької області порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Після чого справу спрямовано до суду та вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 січня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 липня 2020 року, ОСОБА_1 виправдано. Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року вказані судові рішення залишено без змін.

Зазначає, що внаслідок необґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, йому завдано душевних страждань. Перебування під слідством та судом негативно вплинуло на його почуття та душевний стан. Зокрема, він постійно перебував у стресовому стані, погіршилися його стосунки з оточуючими людьми. Участь у слідчих та судових діях завдала шкоду діловій репутації, в зв`язку з чим позивач не зміг отримати підвищення та навпаки був понижений до посади, з якої він починав службу, що як наслідок стало підставою для прийняття рішення про його звільнення з органів Національної поліції України.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2021 року в складі судді Писанець Н. В., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року в складі колегії суддів Зайцевої С. А., Лопатіної М. Ю., Пономарьової О. М., позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Суди виходили з того, що внаслідок незаконного перебування під слідством та судом позивачу спричинено моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув у зв`язку із постановленням відносно нього виправдувального вироку. Період під слідством та судом ОСОБА_1 обчислюється з моменту вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до дати винесення ухвали Донецьким апеляційним судом про залишення виправдувального вироку без змін. Період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом становить 04 роки 07 місяців 04 дні. Протягом вказаного періоду позивач був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль, необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням та факт обрання відносно нього запобіжного заходу мали для нього стресові наслідки, він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, що негативно вплинуло на його звичний уклад життя, тобто, зумовило моральні страждання і переживання. Суди, взявши до уваги вказані обставини та положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який застосовується у випадках визначення розміру відшкодування моральної шкоди, вважали наявними підстави для стягнення на користь позивача 500 000 грн. При цьому зазначили, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення.

03 лютого 2022 року керівник Донецької обласної прокуратури засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц. Зазначає, що враховуючи статтю 13 Закону України ««Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» за час перебування під слідством та судом у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 330 780 грн (6000 х 55 місяців 13 днів). Разом з тим суди всупереч вимог вказаного Закону необґрунтовано збільшили розмір відшкодування до 500 000 грн.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 14 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру судових розслідувань внесено відомості № 0000699 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 січня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 липня 2020 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, та виправдано за недоведеністю його винуватості.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 липня 2020 року в частині щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

ОСОБА_1 знаходився під слідством та судом з 19 грудня 2015 року (дата повідомлення про підозру) по 22 липня 2020 року (дата набрання вироком законної сили), тобто чотири роки сім місяців чотири дні.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною першою статті 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто, Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 352/2255/19 (провадження № 61-11055св20).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року, тобто на час розгляду справи в суді, мінімальна заробітна плата становила 6000 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Суди встановивши, що до постановлення виправдувального вироку ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 55 місяців та 13 днів, дійшли правильно висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. При цьому суди взяли до уваги обставини справи, доведеність позивачем істотних змін у звичайному способі життя та правильно вважали, що стягнення 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Посилання керівника Донецької обласної прокуратури на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц, є необґрунтованими, оскільки вони зроблені у справі за інших фактичних обставин.

Доводи касаційної скарги про неможливість стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі, більшому від розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, є безпідставними, оскільки визначений у статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди є мінімальним, тобто таким, що гарантований державою. Разом з тим, з урахуванням фактичних обставин конкретної справи суд може стягнути у відшкодування моральної шкоди кошти в більшому розмірі за наявності для цього обґрунтованих підстав.

Аналіз змісту касаційної скарги та постанови апеляційного суду свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Донецької обласної прокуратури на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2021 року та на постанову Донецького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук