ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 623/472/21

провадження №22-ц/818/511/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

сторони справи:

позивачі- Ізюмське комунальне виробниче водопровідно каналізаційне підприємство, Приватна юридична агенція "Ваше право"

відповідач ОСОБА_1

інші учасники справи:

третя особа- Ізюмська міська рада Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року, у складі судді Одарюка М.П.

УСТАНОВИВ:

10 лютого 2021 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, в якому після відмови від частини позовних вимог, просили суд зобов`язати ОСОБА_1 особисто, в той же спосіб, що і була поширена, спростувати на черговій сесії Ізюмської міської ради Харківської області інформацію про те, що Ізюмське комунальне виробниче водопровідно каналізаційне підприємство за останні роки сплатило Приватній юридичній агенції « Ваше право» за юридичний супровід більше одного мільйона гривень.

В обґрунтування позову посилалися на те, що 21 січня 2021 року на позачерговому засіданні сесії Ізюмської міської ради Харківської області відбувся виступ депутата Ізюмської міської ради Харківської області Козлова Ю.О. стосовно питань діяльності Ізюмського комунального виробничого водопровідно каналізаційного підприємства ( далі ІКВВКП), а саме тарифів на водопостачання та водовідведення. Позивачі вказують на те, що відповідач у своєму виступі вказав «… Хочу повідомити шановних депутатів, що тільки за останні роки, Ізюмський водоканал проплатив ПАЮ «Ваше право» за супровід, правовий супровід, більше мільйона гривень, це тільки те, що є в реєстрі….». Вказана інформація є наклепницькою та такою , що не відповідає дійсності з огляду на наступне. Дійсно, 04 січня 2010 року між Ізюмським комунальним виробничим водопровідно каналізаційним підприємством та приватною юридичною агенцією «Ваше право» був укладений договір про надання юридичних послуг. Відповідно до акту звірки на 01 січня 2021 року, за весь час дії договору про надання юридичних послуг від 04 січня 2010 року ( 11 років) Ізюмським КВВКП було сплачено ПЮА «Ваше право» 770249,65 грн. Тобто інформація про те, що ІКВВКП за останні роки проплатив ПЮА «Ваше право» за супровід, правовий супровід більше мільйона гривень не відповідають дійсності.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року Позовні вимоги Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства, Приватної юридичної агенції "Ваше право" задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 особисто, в той же спосіб, що і була поширена, спростувати на черговій сесії Ізюмської міської ради Харківської області інформацію про те, що Ізюмське комунальне виробниче водопровідно каналізаційне підприємство за останні роки сплатило Приватній юридичній агенції « Ваше право» за юридичний супровід більше одного мільйона гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачі надали суду належні докази факту розповсюдження відносно них недостовірної інформації в той час як відповідач доказів того що поширена ним інформація є достовірною суду не надав.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив, рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що як слідує з наданих відповідачами додаткових доказів, договірні відносини ПЮА «Ваше право» та Ізюмським КВ ВКП не обмежуються виключно межами договору № 01-273-10 04.01.2010 року поданого як доказ позивачами, а системно укладаються додаткові угоди, згідно яких Ізюмським КВ ВКП сплачують виконавцю ПЮА «Ваше право» додаткові винагороди, а також проводяться інші виплати з невідомих підстав. Відповідач посилається на укладання численних додаткових договорів між позивачами, та на факти сплати додаткових коштів, які виходять за межі встановлені в основному договорі. Відповідач має статус депутата місцевої ради та користується гарантіями депутатської діяльності, висловлюючи оскаржувану репліку, відповідач діяв в межах чинного законодавства та сумлінно виконував власні повноваження та обов`язки. Відповідач поширив інформацію під час виконання посадових обов`язків депутата Ізюмської міської ради, тому належним поширювачем відповідної інформації є Ізюмська міська рада і тому вона повинна бути залучена як співвідповідач. Проте судом дану обставину не прийнято до уваги. Позивачем не надано доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тому суд помилково вважав доведеною, що поширена інформація є недостовірною, чим порушив принцип рівності сторін. Висловлена відповідачем думка, не є фактами, а є лише власними поглядами, критичними висловлюваннями, припущеннями відповідача, тому він не зобов`язаний доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції.

Не погодившись з апеляційною скаргою представники ПЮА «Ваше право» та Ізюмського КВ ВКП подали відзиви на апеляційну скаргу в якому просять скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзиви мотивовано тим, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Апеляційна скарга містить лише розрахунки здійсненні самим відповідачем, які не підтверджені жодним документом. Хоча в даній категорії справ саме на відповідачеві лежить тягар доказування. Розповсюджена відповідачем інформація не є оціночним судженням оскільки ним було чітко зазначені дві юридичні особи та сума, яка на його думку була сплачена. В суді першої інстанції під звукозапис, відповідач вказав, що робив аналіз діяльності підприємств та вирахував суму яка була сплачена, тож така інформація не може бути оціночним судженням. Посилання відповідача на Закон України « Про статус депутатів місцевих рад» є недоречним, адже відповідача не притягують до відповідальності, а лише зобов`язують спростувати поширену ним недостовірну інформацію.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Ізюмської міської ради Харківської області 8 скликання.

ОСОБА_3 є директором Ізюмського комунального виробничого водопровідно каналізаційного підприємства.

21 січня 2021 року під час виступу на позачерговому засіданні сесії Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_1 поширив таку інформацію щодо директора ІКВВКП «… Хочу повідомити шановних депутатів, що тільки за останні роки, Ізюмський водоканал проплатив ПАЮ «Ваше право» за супровід, правовий супровід, більше мільйона гривень, це тільки те, що є в реєстрі….».

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова Пленуму ВСУ), у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, ця фізична особа вправі пред`явити позов про захист її гідності, честі чи ділової репутації. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що інформація яку поширив під час виступу на позачерговому засіданні сесії Ізюмської міської ради від 21 січня 2021 року ОСОБА_1 є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. За своїм змістом поширена інформація порушила немайнові права позивачів, порочить їх ділову репутацію.

На спростування тверджень ОСОБА_1 позивачами надано копії акту звірки, що за період з 2010 року по 01 січня 2021 року було сплачено близько 800 тис. грн. на користь ПЮА "Ваше Право".

Разом з тим, ОСОБА_1 належними, допустимими та достовірними доказами доводи позивачів не спростовані, а оголошена ОСОБА_1 інформація не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Доводи заявника про те, що поширена ним інформація є оціночним судженням, є безпідставними.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що суди повинні з`ясувати, чи є поширена інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Закон України «Про інформацію» визначає оціночні судження як висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Таким чином, оціночними судженнями фактично є висновок особи про ту чи іншу подію, ситуацію або особу, який не містить фактичних тверджень.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач під час виступу на сесії поширив серед невизначеного кола осіб інформацію, яка стосується безпосередньо позивачів, містить фактичні твердження, а не є оціночні судження і не відповідає дійсності (є недостовірною) тому порушує особисті немайнові права позивачів.

Вирішуючи спір, судом правильно визначено характер спірних правовідносин та застосовані до них норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази і надано їм належної оцінки, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищевикладене апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 388-390, 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 15.02.2022