Справа №731/533/21
Провадження №2/731/19/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2022 року смт Варва
Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді Савенка А.І.,
за участю секретаря Чичоти В.О.,
представника позивача Зарічної Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Зарічною Ларисою Анатоліївною, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» про визнання недійсним кредитного договору, -
18 листопада 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у жовтні 2020 року, під час переїзду з міста Чернігова до смт Варва, у неї було викрадено сумку з особистими речами, у якій знаходилися, зокрема: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. Коли вона звернулась до Варвинського відділу поліції, їй порекомендували подати до міграційної служби заяву про втрату паспорта та видачу нового, що нею і було здійснено.
В подальшому, з квітня 2021 року вона отримала повідомлення від ТОВ «КРЕДИТЕКСПРЕС ЮКРЕЙН ЕЛ.ЕЛ.СІ», що діє на підставі доручення від імені ТОВ ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ», з вимогою погасити заборгованість за невідомим їй кредитним договором, укладеним з ТОВ ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ».
На підставі її заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 грудня 2021 року.
Судове засідання, призначене на 24 грудня 2022 року, з підстав першої неявки до суду сторони відповідача, було відкладене на 21 січня 2022 року, яке в подальшому, за клопотанням сторони позивача, було відкладено на 16 лютого 2022 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, забезпечивши явку свого представника.
Представник позивача, - адвокат Зарічна Л.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, аналогічними змісту позову, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Додатково вказала, що крадіжка паспортних документів та банківської картки у її довірителя відбулись 20 жовтня 2020 року, однак, про це позивачу стало відомо пізніше, і лише в січні 2021 році остання заблокувала банківську картку. Будь-яких фінансових відносин з відповідачем позивач до цього не мала, грошових коштів не отримувала. Поповнення карткового рахунку готівкою здійснювали батьки позивача.
Відповідач ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» свого представника у судове засідання не направили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 48, 49, 50). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
У розділі Договору «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» з електронним підписом одноразовим ідентифікатором генерального директора: 89t09deo, а також, ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по-батькові, адреса, контактний номер телефону, реєстраційний номер облікової картки платника податків, електронна пошта, та електронний підпис одноразовим ідентифікатором: НОМЕР_5 ОСОБА_1 .
Отже, з наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін. Відповідач надав кредитні кошти на рахунок позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком.
Суд констатує, що вказаний документ не містить інформації яка б свідчила саме про крадіжку згадуваних документів та платіжної картки, та не підтверджує достовірно, що вказане кримінальне провадження з приводу заволодіння грошовими коштами стосується саме оспорюваного договору.
Більш того, з виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що як до так і після 20 жовтня 2020 року її картковий рахунок поповнювався готівковими грошовими переказами (23.12.2020, 24.11.2020, 16.11.2020, 28.09.2020), здійснювались інші зарахування та списання коштів. Зарахування, аналогічні до зарахування від 22.12.2020 року за оспорюваним договором (а.с. 68) відбувались неодноразово, зокрема і до вказаної позивачем дати крадіжки документів (16.10.2020 р. зворот а.с. 65). Аналогічно, платіжна картка не була заблокована позивачем тривалий час, а факт доступ до неї сторонніх осіб будь-якими даними не підтверджений. Що ставить під сумнів твердження позивача про відсутність будь-яких фінансових відносин з відповідачем раніше, та відсутність її волевиявлення на прийняття умов по договору кредитування.
Суд зважає, оскільки позивач ОСОБА_1 не довела, що не підписувала договір про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а також не довела, що в неї було викрадено паспорт громадянина України, реєстраційний номер платника податків, як і не підтвердила, що вона втратила мобільний телефон з номером НОМЕР_2 , та банківську картку № НОМЕР_3 , не надала суду жодних доказів на підтвердження протиправних дій будь-яких сторонніх осіб при укладанні договору, в тому числі шахрайських дій третіх осіб щодо використання її персональних даних, а також доказів того, що розрахунковий рахунок, на який було перераховано кошти, їй не належить, а тому аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вказане свідчить про відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсним.
За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2022 року.

Суддя А.І.Савенко