РІШЕННЯ

іменем України

18 лютого 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді Бібіка О.В.

з участю секретаря Попіка С.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 до суду звернувся ОСОБА_1 до Зміївської міської ради з вимогами: встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті останньої.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_2 , про що 22.12.2020 року складено відповідний актовий запис № 457, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , яке видано 22.12.2020 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Факт родинних відносин позивача та спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видано 05.12.1981 року. Місце реєстрації с. Соколово Готвальдівського району Харківської області. Із зазначеного свідоцтва вбачається, що батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Довідкою про останнє місце проживання померлого № 559, виданої Зміївською міською радою Чугуївського району Харківської області 22.07.2021 року, підтвердужється, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 . За даними погосподарської книги з померлою на день смерті ніхто не був зареєстрований.

З акту обстеження, який складено 10.12.2021 року депутатом Зміївської міської ради Воронцовим Д.В. в присутності свідків ОСОБА_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_5 , що проживає за адресою АДРЕСА_4 проведено обстеження домоволодіння за адресою : АДРЕСА_4 .

В ході обстеження встановлено, що ОСОБА_2 проживала за адресою АДРЕСА_4 на дату смерті разом із своїм сином ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

З метою прийняття спадщини після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. з заявою про прийняття спадщини.

10.12.2021 року приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомила, що враховуючи положення статей 1268-1272 для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття позивачем спадщини після померлої, а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішені цього питання. Про що свідчить лист від 10.12.2021 року № 388/01-16.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.12.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, у підготовче судове засідання.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю позивача, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити, та не стягувати з позивача сплачений судовий збір.

Представник Зміївської міської ради Шатна М.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Проти позовних вимог не заперечувала.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, дослідивши письмові докази, надані на обгрунтування позовних вимог визначившись з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК Українипередбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦКУкраїни).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК Україниє необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Таким, що підлягає доказування є факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що 14.12.2020 в АДРЕСА_2 . померла ОСОБА_2 (а.с. 9)

З довідки про останнє місце проживання померлої № 559, виданої Зміївською міською радою Чугуївського району Харківської області 22.07.2021 року, зазначено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 . За даними погосподарської книги з померлою на день смерті ніхто не був зареєстрований (а. с. 11).

Актом обстеження, складеним 10.12.2021 депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Воронцовим Д.В. в присутності свідків ОСОБА_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_5 , що проживає за адресою АДРЕСА_4 проведено обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та підтверджується той факт, що ОСОБА_2 проживала за зазначеною адресою на дату смерті разом зі своїм сином ОСОБА_1 (а. с. 12).

Відповідно до листа від 10.12.2021 року приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. відмовила у видачі свідоцтва про Право на спадщину та повідомила, що враховуючи положення статей 1268-1272 для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття позивачем спадщини після померлої, а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішені цього питання. Про що свідчить лист від 10.12.2021 року № 388/01-16 (а.с.13).

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вказаний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у справі № справа № 522/16268/17 від 22 квітня 2020 року.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 200, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273, 315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ) до Зміївської міської ради (м. Зміїв, вул.. Адміністративна, буд.9 Чугуївського району Харківської області) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.02.2022.

Суддя: