Справа № 513/19/22
Провадження № 2/513/144/22
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття;

стягнути з відповідача аліменти на її утримання на час догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі 1/4 частки від з усіх видій його заробітку (доходів) щомісячно до 15 липня 2023 року;

стягнути на її користь витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2500 гривень.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 29 грудня 2018 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народились дві дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Спільне життя не склалося, вони проживають окремо, діти знаходяться на її утриманні. Позивачка не працює, оскільки одна опікується дітьми, не отримує доходу, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 21 січня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 21).

10 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву (а.с.28-30), в якому послався на те, що той факт, що відповідач є безробітним, перебуває на обліку у Саратській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю. Зазначив, що позов визнає частково та вважає можливим сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку , та аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину. В частині стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити, оскільки позивачка не надала ніяких підтверджень оплати за послуги адвоката.

Позивачка та її представник адвокат Манова І.М. в судове засідання не з`явились. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити (а.с. 36).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов щодо стягнення аліментів на утримання дітей визнав частково в розмірі по 1000 гривень щомісячно. Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення трирічного віку дітей не визнав повністю, оскільки вважає, що позивачка працює.

Заслухавши відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

За положеннями частини 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями частини 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

29 грудня 2018 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10).

Згідно копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , виданих Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11-12).

З довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 1264 від 21 грудня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.14).

Позивачка здійснює догляд за двома дочками до досягнення ними трирічного віку.

З довідки Саратської районної філії Одеського обласного центру зайнятості від 20.12.2021 року № 1281/02-14, позивачка ОСОБА_2 не перебуває на обліку у філії як безробітна та допомогу по безробіттю не отримує (а.с.13).

Відповідач з 07 жовтня 2021 року перебуває на обліку у Саратській районній філії Одеського обласного центру зайнятості як безробітний. Його дохід за період з 07 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 24963,05 гривень, з яких за жовтень 7256,70 гривень, зо листопад 8708,04 гривні, за грудень 8998,31 гривня (а.с. 31).

Свою позицію щодо часткового визнання позову про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень щомісячно відповідач обґрунтував тим, що офіційно не працює.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, з 07 жовтня 2021 року отримує допомогу по безробіттю.

При цьому суд виходить з того, що відсутність роботи не звільняє батька від обов`язку утримувати дітей.

У рішенні від 7 грудня 2006 року у справі "HUNT v. UKRAINE", № 31111/04, § 54, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище малолітніх дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей.

Стосовно вимог позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дочками трирічного віку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За положеннями частини 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, передумовою стягнення аліментів зазначеної категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання позивачки до досягнення дітьми трирічного віку, суд приймає до уваги, що відповідач є працездатним, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

Тому суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня подачі позову та до досягненням дітьми трьох років, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

При цьому суд враховує, що термін сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 є короткочасним, а саме: з дня звернення до суду, тобто з 12 січня 2022 року і до досягнення дочками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому сплата аліментів у визначеному судом розмірі не може суттєво впливати на матеріальний стан відповідача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2500 гривень суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 гривень представником позивача ОСОБА_8 надано лише договір № 1 від 04 січня 2022 року про надання правової допомоги (а.с. 15-16). Документів, що свідчать про оплату гонорару в розмірі 2500 гривень, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, оформлених у встановленому законом порядку представником позивача не надано.

Тому в задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 гривень слід відмовити.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1984 гривень 80 копійок (992,40 грн. + 992,40 грн.).

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 80, 84, 180-182, 183 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 січня 2022 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 12 січня 2022 року і до досягнення дітьми трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17 лютого 2022 року.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 30 січня 2019 року органом 5144, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Манова Інна Миколаївна, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю ОД № 003515, видане 21.11.2018 року Радою адвокатів Одеської області, 68200, смт. Сарата, вул. Чкалова, 15, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 05 липня 2019 року органом 5140, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А. І. Бучацька