КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 753/7754/21 Головуючий у суді першої інстанції: Курічова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

В Дарницький районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), у якій просив визнати бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) незаконною; зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 червня 2013 року; стягнути з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, просив ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що про неправомірність дій державного виконавця він дізнався 09 квітня 2021 року, коли зателефонував до канцелярії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві. Оскільки скарга на бездіяльність державного виконавця була подана в суд 16 квітня 2021 року, то ним не було пропущено строк звернення до суду з вказаною скаргою. Також вказав на те, що жодних постанов про закриття виконавчого провадження чи інших повідомлень від державного виконавця він не отримував.

У відзиві на апеляційну скаргу, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві доводи апеляційної скарги заперечив, ухвалу суду вважає законною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте суд першої інстанції при розгляді скарги ОСОБА_1 належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Постановлюючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, Дарницький районний суд міста Києва виходив з того, що скарга подана з пропуском встановлених законом строків, не містить клопотання про поновлення процесуальних строків та скаржником не наведено поважних причин пропуску строку.

З вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частина 2 ст. 449 ЦПК України визначає, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 450 ЦПК України передбачено порядок розгляду скарги, відповідно до якого скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Системний аналіз ст.ст. 448, 450 ЦПК України вказує на те, що суд першої інстанції, отримавши скаргу, негайно, але не пізніше наступного дня після її надходження до суду, повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця про подання скарги, та призначає справу до розгляду. При цьому, питання щодо поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує саме під час розгляду справи, в порядку, передбаченому ч.2 ст. 449 ЦПК України.

Залишення без розгляду скарги на дії державного виконавця на стадії її прийняття суперечить вимогам процесуального закону та порушує права особи, яка звернулась з цією скаргою на справедливий розгляд.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 2/522/11-ц (провадження № 61-11984св19).

Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 263 ЦПК України на наведені вище обставини справи, вимоги закону та правові висновки Верховного Суду, належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про залишення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця без розгляду з підстав пропуску строку на оскарження дій та рішення державного виконавця фактично на стадії прийняття такої скарги до розгляду.

У поданій скарзі, ОСОБА_1 вказував на те, що з листопада 2013 року на виконанні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавчий лист № 753/5765/13 від 05 серпня 2013 року, виданий Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу в сумі 35 418,12 грн. Для виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 вказаного боргу, 13 листопада 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40739030 і ВП № 40737997.

Також у скарзі зазначено про те, що рішень про закриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не отримував, про порушення свого права дізнався 09 квітня 2021 року, зателефонувавши до відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що суд, отримавши скаргу, відповідний відділ державної виконавчої служби не повідомив, матеріали виконавчого провадження не витребував і не дослідив, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця з підстав пропуску ним строку на оскарження дій та рішення державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар