Справа № 565/283/22
Провадження № 2/565/232/22
У Х В А Л А

16 лютого 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі судді Демчини Т.Ю., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення заробітку за час незаконного відсторонення від роботи, допуску до роботи -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради (надалі КП «ВТВК» ВМР) про визнання незаконним та скасування наказу №10-к від 31.01.2022 про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати, зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, а також допуску його до роботи.

Враховуючи, що наслідком скасування наказу про відсторонення від роботи є допуск особи до неї, вказані позовні вимоги за своєю сутністю є нерозривно пов"язаними, у зв"язку з чим можуть вважатись однією вимогою немайнового характеру.

Отже, при зверненні до суду позивачем заявлено дві позовні вимоги, одна з яких має немайновий, інша майновий характер.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно зі ст.5 вищезазначеного Закону, у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Разом з тим, заявлені позивачем вимоги не стосуються поновлення на роботі, оскільки зі змісту позову вбачається, що припинення його трудових відносин з відповідачем не відбулось.

Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19), а також ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21), виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати. За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст.2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Відтак, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (незаконного відсторонення).

Таким чином, при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом до КП «ВТВК» ВМР про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи, сплаті підлягає судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового (яка залежить від ціни позову) та немайнового характеру (на момент звернення до суду 992,40 грн.)

Проте, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто за однією вимогою немайнового характеру.

Виходячи з положень ст.176 ЦПК України, а також беручи до уваги, що на момент надходження до суду позову ОСОБА_1 відсутня можливість встановити ціну позову за вимогою про стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи, суд на підставі ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» попередньо визначає розмір судового збору, що підлягає сплаті за даною вимогою, у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 992,40 грн., з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, що буде встановлена судом у процесі розгляду справи.

Відтак, подана ОСОБА_1 позовна заява вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України не відповідає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. У разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Недоліки позову, зазначені у цій ухвалі, підлягають усуненню шляхом надання до суду квитанції про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, допуск до роботи, стягнення заробітку за час незаконного відсторонення від роботи залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, який рахувати з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю.Демчина