Ухвала

14 лютого 2022 року
місто Київ

справа № 539/4118/19
провадження № 61-10777сво20

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Погрібного С. О. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Фаловської І. М., Червинської М. Є.,
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, Міністерство оборони України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року у складі судді Іващенка Ю. А. та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Карпушина Г. Л., Панченка О. О.,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції заявника
ОСОБА_1 у листопаді 2019 року звернувся до суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованих осіб: Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, Міністерство оборони України.
Нечепорко О. П. обґрунтовував заяву тим, що він протягом періоду з 08 червня 1986 року до 27 липня 1986 року у складі Військової частини № НОМЕР_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції

(далі Чорнобильська АЕС) і працював у 30-ти кілометровій зоні відчуження, що підтверджується записами в належному йому військовому квитку, відповідними довідками, зокрема, довідкою військового комісаріату від 29 травня 2018 року № 383, довідкою військової частини від 29 жовтня 1992 року № 288.
З метою отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, він звернувся до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, де його зобов`язали надати архівну довідку з Міністерства оборони України, що підтверджувала б факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Проте, у довідці Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 38791 його прізвище зазначено, як « ОСОБА_2 » (російською мовою), тоді як він є ОСОБА_1 , крім того, неповністю зазначені його ім`я та по батькові.
Зазначену довідку він подав до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, однак йому відмовлено у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
На підставі викладеного заявник просив суд встановити факт належності йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 389791, оскільки будь-яким іншим способом встановити такий факт є неможливим.
Стислий виклад заперечень заінтересованих осіб
Міністерство оборони України просило закрити провадження у справі, вважаючи, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства або ж залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.
Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації просило заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.
Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 38791.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 за наявності передбачених законом підстав звернувся до суду саме із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки, оскільки він отримав потрібний для отримання посвідчення документ, а саме довідку, однак в ній допущено помилки. Суд першої інстанції вважав, що виправити допущені помилки у оригіналах документів заявник не має можливості, а встановлення факту належності документа має юридичне значення.
На переконання суду першої інстанції, між Міністерством оборони України та заявником немає спору про право, який міг би виникнути із встановлення судом факту належності правовстановлюючого документу, щодо якого у справі ОСОБА_1 заявлено відповідні вимоги, а тому немає й підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. Суд зазначив, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, не заявляє вимоги щодо встановлення факту його участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, а просить встановити факт належності йому довідки, виданої Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, в якій зазначено його дані без розшифрування ініціалів та в якій помилково зазначено його прізвище як « ОСОБА_3 », замість « ОСОБА_4 », тобто встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року залишено без змін.
Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Встановлення факту належності довідки потрібно заявнику для отримання нового посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто факт має юридичне значення, а іншим шляхом встановити належність довідки ОСОБА_1 не має можливості.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку у липні 2020 року, Міністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі або про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження Міністерство оборони України зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права; на переконання заявника, немає висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини шостої статті 294 та частини другої статті 315 ЦПК України у подібних правовідносинах.
Вимоги касаційної скарги обґрунтовуються тим, що суди з порушенням норм процесуального права розглянули справу в порядку окремого провадження, проте не врахували, що законом не передбачено можливості встановлення такого факту як належність особі довідки, що підтверджує участь особи у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС. Скаржник стверджує, що вимога заявника спрямована на оскарження видачі та змісту архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, в якій є помилка у написанні прізвища заявника, а тому такі дії архіву позивач може оскаржити в порядку адміністративного судочинства та зобов`язати відповідний орган виправити допущені помилки. Посилається на аналогічні справи, у яких заяви про встановлення фактів належності довідки особам щодо участі у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС Лубенським міськрайонним судом Полтавської області залишені без розгляду з підстав наявності між сторонами спору про право.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Відзиви на касаційну скаргу не надходили.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Мотиви передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
В ухвалі від 24 листопада 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вважав, що існує нагальна потреба переглянути (відступити) висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 липня 2021 року в справі № 539/3760/19 (провадження № 61-8103св20).
Доцільність перегляду (відступлення) висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові, зумовлена тим, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 539/3760/19 (провадження № 61-8103св20) зробила висновок, що оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок надання (встановлення) статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, тому у порядку цивільного судочинства не може бути встановлений юридичний факт належності особі архівної довідки, яка підтверджує період її перебування у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто документа, який підтверджує належність особи до учасників ліквідації наслідків аварії. У разі, якщо орган місцевого самоврядування отримав документи, які підтверджують факт участі особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте відмовив у встановленні (визнанні) такого статусу (а так само в силу бездіяльності не надав такий статус), й такі дії позивач вважає безпідставними, він вправі оскаржити такі дії (рішення, бездіяльність) органу місцевого самоврядування до суду адміністративної юрисдикції, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови зазначеного органу та оцінка наданих йому документів як доказів участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На переконання колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, спір, що виник у позивача у цій справі, пов`язаний з доведенням наявності підстав для визнання за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками позивача, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками цей спір за участі позивача існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати, з наведеними висновками не погодилася, зазначивши, що заявник не ставить питання про встановлення факту належності його до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, просить встановити факт належності йому архівної довідки. Тобто, немає спору щодо визначення статусу заявника як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а довідка потрібна заявникові для заміни посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Також колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що у постанові від 23 червня 2021 року у справі № 539/4114/19 (провадження № 61-8093св20) колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи заяву, обґрунтовано виходили з того, що довідка Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України про участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження є необхідним документом для отримання посвідчення заявнику, проте у ній допущено помилки, які заявник не може у встановленому законом порядку виправити, а тому наявні підстави для встановлення юридичного факту належності особі архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України.
ІV. ПОЗИЦІЯ ОБ`ЄДНАНОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ У СКЛАДІ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що згідно з паспортом громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданого Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 13 серпня 1998 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Лубни Полтавської області.
Відповідно до довідки командира військової частини від 29 жовтня 1992 року № 288 ОСОБА_1 дійсно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 05 червня 1986 року до 27 липня 1986 року у складі Військової частини № НОМЕР_1 , яка дислокувалася у с. Савичи Брагинського району Гомельської області, і працював у зоні відчуження у червні 25 днів, у липні 26 днів.
Згідно з довідкою військового комісаріату від 29 травня 2018 року № 383 правильне написання прізвища заявника є таким « ОСОБА_4 ». Також за змістом цієї довідки ОСОБА_1 , 1958 року народження, дійсно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 05 червня 1986 року до 27 липня 1986 року у складі Військової частини № НОМЕР_1 і працював у 30-ти кілометровій зоні відчуження.
Посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), серії НОМЕР_3 , видане 21 липня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 .
Водночас у архівній довідці від 11 серпня 2008 року № 38791 Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, яка видана і складена російською мовою, зазначено відомості про заявника як « ОСОБА_5 » без розшифрування ініціалів.
Установлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 389791 потрібно для заміни існуючого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Оцінка аргументів колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду стосовно передачі справи на розгляд Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Тлумачення наведеної норми процесуального права свідчить про те, що на розгляд об`єднаної палати може бути передана справа, якщо в аналогічній (подібній) справі викладено інший висновок щодо застосування норми права. Подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за їхніми елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин).
Об`єднана палата врахувала, що як у справі, яка переглядається, так і у справах № 539/3760/19 (провадження № 61-8103св20), № 539/4114/19 (провадження № 61-8093св20) позивач, заявники відповідно звернулися до суду з метою встановлення факту належності довідки, якою підтверджується участь у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС. Таке звернення до суду зумовлено метою отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у чому у позивача (заявників) є перешкоди у зв`язку з наявністю описки у довідці. Водночас колегія суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 539/3760/19 (провадження № 61-8103св20) зробила висновок, що спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Натомість колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 539/4114/19 (провадження № 61-8093св20) та колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі, яка переглядається, вважали, що питання про встановлення факту належності довідки підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Отже, існує різний підхід між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду до розуміння, тлумачення та застосування положень статті 315 ЦПК України.
Оскільки у практиці розгляду суду касаційної інстанції існує відмінне розуміння способу вирішення справ у спорах (провадженнях), що випливають з одних і тих або близьких за змістом правовідносин, у яких один і той же предмет спору, і які врегульовані одними і тими ж нормами матеріального права, тому є нагальна потреба в усуненні виявлених розбіжностей.
Однакове застосування положень закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.
Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.
Резюмуючи, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга Міністерства оборони України на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
З огляду на наведене справа розглядатиметься Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Прийняти до розгляду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.
Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий С. О. Погрібний

Судді А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська