Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6394/21
Провадження 2/552/323/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

17.02.2022 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Полтаві в приміщенні Київського районного суду м. Полтави цивільну справу № 552/6394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.11.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який уточнив в поданій до суду 02.12.2021 заяві.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26.06.1993 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за час перебування в шлюбі набуто майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 1086 кв.м. в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (1000 кв.м.), та для ведення садівництва площею 86 кв.м.

Позивач вказував, що між ним та відповідачем не досягнуто домовленостей щодо поділу майна та визначення його часток.

В уточненій позовній заяві просив визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок загальною площею 236,5 кв.м. в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1086 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та з цільовим призначенням для садівництва. Просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 236,5 кв.м. в АДРЕСА_1 ; 1/2 земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 1/2 земельної ділянки площею 86 кв.м. з цільовим призначенням для садівництва.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 17.01.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що визнає в повному обсязі дійсність фактів, викладених в позовній заяві ОСОБА_1 , позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.01.2022 закрито підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Сторони в судове засіданні не з`явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.06.1993 перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Також встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№415160 на підставі рішення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 25.10.2005 № 511 є власником земельної дільники площею 1086 кв.м. по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 1000 кв.м., для ведення садівництва 86 кв.м.) (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.10.2015 (а.с. 15, 16, 68-70) відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 загальною площею 236,5 кв.м., житловою площею 94,1 кв.м.

Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як встановлено судом, житловий будинок в АДРЕСА_1 набутий подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час перебування в зареєстрованому шлюбі, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Будь-які підстави вважати, що спірне майно було придбане виключно за особисті кошти, що на спірне майно (житловий будинок) не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя відповідно до норм ст. 57 СК України, відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що житловий будинок по АДРЕСА_1 в розумінні норм ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, як подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, оскільки спірне майно набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлям і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , як на частку в спільній сумісній власності подружжя.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поділу житлового будинку є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про визнання земельних ділянок спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ суд виходить з такого.

Як встановлено судом, земельні ділянки загальною площею 1086 кв.м. по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 1000 кв.м., для ведення садівництва 86 кв.м.) набуті відповідачем ОСОБА_2 в порядку приватизації.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Отже, набута одним з подружжя під час шлюбу в порядку приватизації земельна ділянки, є його особистою приватною власністю та не підлягає поділу між подружжям.

Враховуючи час виникнення прав на спірну земельну ділянку норми Закону України №2913-VІ від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 08 лютого 2011 року, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18), від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18), від 24 квітня 2020 року в справі № 622/999/16-ц (провадження № 61-1260св19, ЄДРСРУ № 88951940) та від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17 (провадження № 61-29004св18, ЄДРСРУ № 91037301).

Згідно з положеннями частини першою статті 81, частини третьої статті 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України в редакції станом на час вирішення справи судом, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

На підставі викладеного, враховуючи те, що у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 86 кв.м. з цільовим призначенням для садівництва, суд приходить до висновку, що вказана земельна ділянка набута одним з подружжя, а саме ОСОБА_2 під час шлюбу, але в порядку приватизації, тому є її особистою приватною власністю та не підлягає поділу між подружжям, на неї не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

В даній справі як позивач, так і відповідач є особами з інвалідністю другої групи, звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір за розгляд справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальною площею 236,5 кв.м., житловою площею 94,1 кв.м.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 за кожним на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , загальною площею 236,5 кв.м., житловою площею 94,1 кв.м.

Визнати право власності за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 за кожним на 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 18.02.2022.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко