Провадження №2/523/2304/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

представника позивача- ОСОБА_1 ,

представника відповідача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 11.10.2021р. звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.08.2021р. розірвано шлюб, сторони разом не проживають з лютого 2020р., відповідач постійно проживає та працює у Польщі, будь-яких коштів на утримання доньки не надає, з дитиною не спілкується. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, є здоровим та працездатним, в зв`язку з чим просила стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до повноліття дитини. Оскільки позивач неодноразово намагалась вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини, тому вона просить стягнути аліменти за попередній період, а саме з лютого 2020р.

27.10.2021 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного з викликом учасників справи.

26.11.2021р. на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що дійсно неофіційно працює в Польщі різноробочим та його дохід є невеликим, Також вказував, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.06.2006р. відповідачу було призначено опікуна -його бабусю ОСОБА_6 , яка є пенсіонером та отримує невелику пенсію в розмірі 1769-1854 грн, має гіпертонічну хворобу ІІ стадії, знаходиться на утриманні відповідача. Крім того зазначив, що на період карантину та відсутності заробітку в Польщі, оформив кредит в «Монобанк» та віддав картковий рахунок дружині у її користування, поки сам не мав заробітку. На теперішній час відповідачу не зрозумілі причини звернення до суду з позовом, оскільки він завжди дбав про затишок та спокій дружини та дитини, натомість, позивач чинить перешкоди у спілкуванні з донькою та навмисно заблокувала карткові рахунки, куди він пересилав гроші на утримання доньки. Крім того, відповідач вказував на відсутність у нього рухомого та нерухомого майна, яке б впливало на можливість сплати ним аліментів на утримання доньки. Відповідач зазначив про свою згоду на виплату аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно. Крім того зазначив, що позивачем не доведено відповідно до норм діючого законодавства доказів на підтвердження доказів законності пред`явлених вимог про стягнення аліментів за минулий час.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Щодо стягнення аліментів з лютого 2020р. зазначив, що на той час вони проживали однією сім`єю та він ніколи не відмовлявся надавати кошти на утримання доньки, самостійно їх надавав, а з лютого 2022 р. перестав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) не визнала, вказуючи, що на утриманні відповідача є ще бабуся пенсійного віку, постійного доходу не має.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що з 06.05.2017 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.08.2021 р. розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №7762.

На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі та регулярно на утримання доньки не надає.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на території України з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до вказаної статті, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При оцінці доводів учасників справи суд виходить з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень., дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень .

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

З урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров`я батька та матері дитини, матеріального становища платника та мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину (ч.2 ст. 182 СК України), враховуючи визнання відповідачем з позовних вимог в розмірі 1500 грн щомісячно, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітньої дитини.

Доводи відповідача про знаходження на його утриманні бабусі, судом не приймається до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів про розмір отримуваного доходу для аналізу його витрат, а тому визначений судом розмір буде гарантувати належне матеріальне забепечення дитини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що дитина потребує матеріальної допомоги, разом з тим, суду не було надано належних та допустимих доказів щодо звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з вимогами про сплату аліментів на утримання доньки Стефанії за минулі роки- з лютого 2020р., надані роздруківки телефонної переписки також не підтверджують необхідного періоду, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Керуючись ст.ст.12,13,76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355, 430 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходів ОСОБА_4 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.10.2021 року і до повноліття доньки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн..

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення.

Суддя:

Повне рішення складено 14.02.2022р.