Справа № 431/6518/21
Провадження № 2/431/262/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого - судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря с/з Должикова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про припинення дій, що порушують право та стягнення спадкового майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про припинення дій, що порушують право та стягнення спадкового майна, в якому просила суд припинити протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, що порушує її право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном, що увійшло до складу спадщини - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21 травня 2021 року за № 481 приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Басовою О.В., як залишок боргу щодо недоотриманої пенсії за три роки, станом на 20.04.2021 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,й які полягають в затриманні їй виплати недоотриманої пенсії в розмірі 128 593 грн. 81коп.; стягнути на її користь з відповідача суму недоотриманої пенсії в розмірі 128 593 грн.81копійок, як залишок боргу щодо недоотриманої пенсії за три роки станом на 20.04.2021 р., ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .; зобов`язати відповідача розрахувати та сплатити їй суму відповідного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати грошового зобов`язання, а також три проценти річних від простроченої суми 128 45 502 грн.19 коп; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1818,00 гривен за подання позову; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача надати звіт щодо виконання рішення суду.

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_2 .. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді: недоотриманої пенсії, яка була нарахована, але не виплачена за життя ОСОБА_2 пенсійним фондом. Приватним нотаріусом 21.05.2021 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого сума недоотриманої пенсії склала 128 593,81 грн. З метою його виконання вона через свого представника зверталася до відповідача з відповідною заявою та пакетом документів для отримання недоотриманої пенсії. Відповідачем з незрозумілих причин виплату проведено не було, а тому звернулася до суду за захистом.

Позивач та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, в позові ОСОБА_1 просила суд розглянути справу без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Відповідач - представник Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській областідо суду не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі за необґрунтованістю, посилаючись на те, що нараховану та обліковану суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 внесено до реєстру одержувачів коштів та буде виплачено відповідно до порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після її смерті зашилося спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії, яка була нарахована, але не виплачена за життя ОСОБА_2

ОСОБА_1 21.05.2021 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом згідно якого стала спадкоємцем ОСОБА_2 , при цьому спадщина на яку було видано свідоцтво складалась - з суми недоотриманої пенсії, у зв`язку із смертю, у розмірі 128 593, 81 грн.

Вказана сума виплачена позивачу не була.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі «Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші» ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

В даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач звернулася до суду через об`єктивні обставини, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної її спадкодавцю пенсії, право ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача суми недоотриманої пенсії підлягає захисту судом.

Разом з цим, в позові позивач просить суд зобов`язати відповідача розрахувати та сплатити їй суму відповідного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати грошового зобов`язання, а також три проценти річних від простроченої суми 128 45 502 грн.19 коп

Предмет спору у даній справі є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю, а не стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних утрат, нарахованих за певний період за невиконання грошового зобов`язання.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), тоді, як не поширюються на книгу 6 Спадкове право.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманої пенсії в розмірі 128 593 грн.81копійок, як залишок боргу щодо недоотриманої пенсії не є грошовим зобов`язаннями в розумінні ст.625 ЦК України, а тому підстави для стягнення суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати грошового зобов`язання, а також три проценти річних від простроченої суми відсутні, у зв язву з чим в цій частині в позові слід відмовити.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах - це особлива форма правосуддя, діяльність суду пов`язана із реалізацією судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі «контрольного санкціонування» вчинення деяких процесуальних дій у виконавчому провадженні при розгляді цивільних справ, безпосереднього розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців, як важливої гарантії захисту права особи у післясудовому цивільному процесі та розгляді різних позовів, які стосується заходів примусового виконання рішень.

Судовий контроль за виконання судового рішення та зобов`язання надання звіту щодо його виконання передбачений ст.382 КАС України, а тому в цій частині в позові також слід відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп..

На підставі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 625 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 10, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про припинення дій що порушують право та стягнення спадкового майна задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_1 , суму недоотриманої пенсії в розмірі 128 593 грн. 81 копійок, як залишок боргу недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області () на користь держави судовий збір у сумі 2 270 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Пелих