СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7269/21

пр. № 2/759/243/22

16 лютого 2022 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Скиданенко Г.В., Кравченко А.Р., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганчук Г.В., представника відповідача МПП «Солітон»- Юрчик С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мале приватне підприємство «Солітон» про стягнення коштів на відшкодування необхідних витрат на утримання та збереження майна, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Малого приватного підприємства «Солітон» про стягнення коштів на відшкодування коштів на утримання та збереження майна, в якому просить суд стягнути з Малого приватного підприємства «Солітон» кошти за виконані ремонтні роботи, які запобігли руйнації житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.1998 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини жилого будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

20.07.1999 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачем було придбано Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування вищевказаного жилого будинку і господарських будівель.

Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів № 14 від 11.02.2004 року було проведено прилюдні торги, на яких відповідач придбав належні позивачу Ѕ частину земельної ділянки та Ѕ частину житлового будинку. Станом на дату звернення позивача до суду із вказаним позовом відповідач є власником вищевказаної частини жилого будинку та частини земельної ділянки.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06.10.2008 року по справі № 2-о-159-1/08 встановлений факт, що ОСОБА_4 та позивач з 02.07.1998 року по 28.12.2002 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25.12.2012 року по справі № 2609/5553/12 позов ОСОБА_4 до МПП «Солітон» задоволено та визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частини земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 .

Під час судових справ житловий будинок практично зруйнувався й опинився в аварійному стані, що підтверджується звітом. Позивач тривалий час намагався знайти представників відповідача для того щоб погодити ремонтні роботи житлового будинку, який знаходився в аварійному стані, проте зв`язатись не вдалось. В зв`язку з чим позивачем було подано відповідне оголошення до газети, та через деякий час він розпочав ремонтні роботи, вартість яких відповідно до висновку № ED-1727-1-1426.19 будівельно-технічного експертного дослідження від 12.12.2019 року становить 817 550,00 грн., та відшкодування яких є предметом позовних вимог.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.04.2021 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження.

08.06.2021 року Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив відмовити в задоволенні позову, з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

08.06.2021 року Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що з позовом не погоджується з огляду на те, що власником спірного нерухомого майна є відповідач, позивач не мав права без дозволу відповідача здійснювати ремонт або поліпшення спірного нерухомого майна, також позивач не надав доказів того, що він дійсно виконував будівельні роботи, та зареєстрував належним чином повідомлення про початок виконання будівельних робіт..

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.11.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача МПП «Солітон»- Юрчик С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на їх безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

13.08.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини жилого будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Договір нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 22-3777 (а.с.10-11, т.1).

20.07.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачем було придбано Ѕ частину земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Договір нотаріально посвічений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 11-1596 (а.с.12-13, т.1).

Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 11.04.2018 року в спірному будинку проживають та зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . (а.с.14, т.1).

Згідно акту про підтвердження місця проживання від 06.04.2021 року, що складений ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , позивач проживає за вищевказаною адресою, та в період з 2014 року по 2015 рік у зв`язку з непридатним станом до проживання частини будинку за дозволом сусідів зробив капітальний ремонт частини будинку, в якій він проживає (а.с.15, т.1).

Відповідно до протоколу № 14 проведення прилюдних торгів №14 від 11.02.2004 року, було проведено прилюдні торги, переможцем яких визначено МПП «Солітон», на яких відповідач придбав належні позивачу Ѕ частину житлового будинку (а.с.18, т.1). Крім того, суд звертає увагу, що земельна ділянка не вказана, в якості лота згідно оглянутого протоколу.

12.05.2004 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було видано свідоцтво, яким посвідчено, що відповідачу належить право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 3700 (а.с.19, т.1).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06.10.2008 року по справі № 2-о-159-1/08 встановлений факт, що ОСОБА_4 та позивач з 02.07.1998 року по 28.12.2002 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с.21, т.1).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25.12.2012 року по справі № 2609/5553/12 позов ОСОБА_4 до МПП «Солітон» задоволено та визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частини земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 (а.с.22, т.1).

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14.06.2018 року по справі № 6-863/13 заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25.12.2012 року за позовом ОСОБА_11 до малого приватного підприємства «Солітон» про визнання права спільної сумісної власності вирішено скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.228-232, т.1).

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту нерухомого майна індивідуального житлового будинку, що складений ПП «Діагностика 2010» технічний стан об`єкта нерухомого майна індивідуального житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , в цілому станом на червень 2014 року визнаний категорія ІІІ - не придатний до нормальної експлуатації (а.с.25-62, т.1).

В газеті Авізо, № 65 від 29.08.2014 року, розміщено повідомлення для МПП «Солітон» про початок капітального ремонту та реконструкції житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів направлення поштовими засобами повідомлення відповідачу про необхідність ремонту.

Згідно висновку будівельної технічного експертного дослідження № ED-1727-1-1426.19 від 12.12.2019 року ймовірна вартість виконаних робіт по ремонту будівництво будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які були виконані в період з червня 2014 року по липень 2015 рік становить 817 550,00 (а.с.85-101, т.1).

Згідно вказаного висновку позивач розпочав будівельні (ремонтні) роботи у червні 2014 року, тобто ще до розміщення оголошення в газеті Авізо № 65.

Відповідно до звіту ПП «Діагностика 2010» про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту нерухомого майна індивідуального житлового будинку що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , технічний стан зазначеного об`єкту нерухомого майна після виконаних ремонтно-відновлювальних робіт визнаний категорія - задовільний, об`єкт нерухомого майна індивідуальний житловий будинок придатний до подальшої безпечної експлуатації за призначенням (а.с.201-226, т.1).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Положення статті 15 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що з 12.05.2004 року відповідачу належить право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки, які знаходяться у АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом виданим Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 3700. (а.с.19, т.1).

З вказаного часу ані позивач, ані ОСОБА_4 не набували права власності на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись з вказаним позовом до суду позивач не зазначає, коли та на якій підставі в нього виникло право щодо використання спірного нерухомого майна, яке належить іншій особі, та на якій правовій підставі він здійснював капітальний ремонт неналежного відповідачу майна.

Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

З огляду на наведене суд вважає, що позивач не надав належних доказів наявності підстав для проведення ним ремонтних робіт неналежного йому майна.

Щодо заяви відповідача МПП «Солітон» про застосування строку позовної давності, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з правового аналізу наведених норм суд зазначає, що строк позовної давності може бути застосований лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, виключно у тому випадку, коли судом буде встановлено, що було порушено право позивача та воно підлягає судовому захисту, але у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності, суд дійде висновку про наявність підстав для відмови у позові.

Враховуючи, що під час розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю, підстав для застосування строку позовної давності немає.

Керуючись ст. 390 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Мале приватне підприємство «Солітон» про стягнення коштів на відшкодування необхідних витрат на утримання та збереження майна-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2022 року.

Суддя Н.О. Горбенко