РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., присяжних Гершелі О.М., Плахоніна К.М., при секретарі судового засідання Басова А.В., представника заявника адвоката Шубіна О.П., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Чкаловська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області( як орган опіки та піклування), про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 01 березня 2018 року.

Обгрунтовуючи вимоги, заявниця зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є її рідним батьком. У лютому 2018 року виїхав з с. Зелений Гай Мелітопольського (Веселівського) району Запорізької області, як повідомив їй на той час, до Закарпатської області на декілька днів відвідати своїх рідних. З того часу, а саме з лютого 2018 року, будь-який зв`язок з її батьком було втрачено. Зі слів рідних, ніхто не знає про його долю.

Батько жодного разу їй не телефонував, листів не писав, про місце свого перебування іншим способом не повідомляв. Намагання встановити місце знаходження батька результатів не дало.

Задоволення заяви необхідно для встановлення опіки над майном, яке належить на праві власності її батьку, а саме на земельну ділянку площею 9,15 га, яка розташована на території Гоголівської сільської ради Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Присутній у судовому засіданні представник заявниці вимоги, викладені у заяві, підтримав.

Представник заінтересованої особи про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, але у судове засідання не з`явився, проте звернувся із заявою розглянути справу без їхньої участі. Проти задоволення вимог заявника не заперечує.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши їх, дійшов до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом розгляду є справи окремого провадження, а саме про визнання фізичної особи безвісти відсутньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання особи безвісти відсутньою.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця є рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Гоголівською сільською радою Веселівського району Запорізької області від 04.12.1995 року, де ОСОБА_2 записаний батьком заявниці.

Прізвище « ОСОБА_1 » заявниця змінила на прізвище « ОСОБА_1 » у зв`язку із укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданого Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17 лютого 2018 року.

30.09.2021 р. заявниця звернулася до відділення поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про розшук батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у лютому 2018 року виїхав з с. Зелений Гай, Мелітопольського (Веселівського) району Запорізької області та по день звернення до поліції, місцезнаходження якого є невідомим.

Листом від 11.10.2021 р. за вих. № 5233/61/01-2021, начальником відділення поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, підполковником поліції Куцак В.М. повідомлено мене про стан розгляду моєї заяви, з якої вбачається, що в ході перевірки працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_2 в с. Зелений Гай не проживає з 2018 року. За результатами проведеної перевірки приводи та підстави внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

ОСОБА_2 має на праві власності земельну ділянку площею 9,15 га, яка розташована на території Гоголівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 044101 виданий Гоголівською сільською Радою народних депутатів від 27 квітня 2001 року.

Останні 3 роки заявниця доглядає за вказаною земельною ділянкою та постійно сплачує земельний податок на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Частиною 1 статті 44 ЦК України передбачено, що на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті.

Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Згідно вимог ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику вимоги ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі.

На підставі викладеного, ст. ст. 43, 44 ЦК України, керуючись ст. ст.293, 305-309 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 01 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://court.gov.ua/fair/sud0804.

Повний текст рішення складено 18.02.2022 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

Присяжні: О.М.Гершеля

К.М.Плахонін

10.02.2022