СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15561/20

пр. № 2/759/833/22

17 лютого 2022 рокуСвятошинський районний суд м. Києва у складі :

головуючого - судді: Шум Л.М.

при секретарі судових засідань: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , 15.09.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 22.04.2019 року .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що 22 квітня 2019 року між його довірителем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.

На підставі даного договору позики ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти , а саме: до першого основного зобов`язання у сумі 53 540 000,00 (п`ятдесят три мільйони п`ятсот сорок тисяч) гривень 00 копійок, що складає еквівалент 2 000 000,00 (два мільйони) доларів США 00 центів та додаткового зобов`язання у сумі 20 673 132,50 (двадцять мільйонів шістсот сімдесят три тисячі сто тридцять дві) гривні 50 копійок, що складає еквівалент 772 250,00 (сімсот сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят) доларів США 00 центів, а разом «першого» зобов`язання 2 772 250,00 (два мільйона сімсот сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят) доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 22 квітня 2021 року.

До другого основного зобов`язання у сумі 8 031 000,00 (вісім мільйонів тридцять одну тисячу) гривень 00 копійок, що складає еквівалент 300 000 (триста тисяч) доларів США 00 центів; додаткового зобов`язання у сумі з 051780,00 (три мільйони п`ятдесят одну тисячу сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що складає еквівалент 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів, а разом «другого» зобов`язання 414 000, 00 (чотириста чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів, які відповідач зобов`язувався повернути до 06 травня 2021 року.

Таким чином, загальний розмір зобов`язання становить 3 186 250,00 (три мільйона сто вісімдесят шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів США з них: основного 2 300 000,00 (два мільйона триста тисяч) доларів США та додаткового 886 250,00 (вісімсот вісімдесят шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів США.

Отримання відповідачем позики на загальну суму 2 300 000,00 (два мільйона триста тисяч) доларів США підтверджується також нотаріально посвідченою заявою відповідача.

Відповідно до припису п. 3 Договору позики «повернення позики повинно відбуватися частинами в місті Києві щотижня кожного четверга шляхом особистої передачі суми «Позикодавцю» готівкою».

Виходячи із вказаних умов договору позики відповідач, був зобов`язаний розпочати повернення суми позики починаючи із 25 квітня 2019 року, по кожному із зобов`язань.

При цьому, повернення «першого» зобов`язання повинно було здійснюватися щотижня частинами в розмірі 26 401,40 доларів США; повернення «другого» зобов`язання повинно було здійснюватися щотижня частинами в розмірі3870,10 доларів США.

Однак, жодного повернення позики відповідачем здійснено не було.

Пунктом 5 договору позики встановлено, що «якщо позичальник не поверне позику вчасно позикодавець має право пред`явити цей договір до стягнення, в порядку та в строки передбачені чинним законодавством, згідно ст. 625 ЦК України».

Жодних додаткових правочинів, в тому числі угод до Договору позики щодо продовження строку повернення позики, чи зміни способу розрахунку тощо не укладалося. Однак, до цього дня будь-які грошові кошти із позиченої суми повернуто не було.

В зв"язку з вищезазначеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за основним зобов"язанням у розмірі 2 300 000, 00 доларів США , грошових коштів за додатковими зобов"язаннями у розмірі 886 250,00 доларів США, проценти за прострочення виконання грошового зобов"язання у розмірі 47 504 доларів США 49 центів та стягнути з відповідача 10510 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 16.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до підготовчого засідання(ас.22-23).

Ухвалою суду від 28.09.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання(ас.42).

В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд винести рішення (ас. 59).

Відповідач та його представник у судові засідання, призначені судом 30.11.2020 року, 24.03.2021 року, 25.11.2021 року, 17.02.2022 року не з"явилися належним чином повідомлялися судом про час та місце слухання справи (ас. 26, 37, 44,53).

При цьому, в матеріалах справи міститься заяви від представника відповідача ОСОБА_4 про неодноразові відкладення розгляду даної справи (ас. 46-47,54-55).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При цьому судом встановлено, що в провадженні суду справа перебувала досить тривалий час, а саме з 15.09.2020 року та суд неодноразово відкладав слухання справи за клопотаннями представника відповідача (ас. 46-47,54-55).

Крім цього, суд враховує і ту обставину, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом відповідач по справі в судові засідання неодноразово не з`являвся без поважних причин.

Також, відповідач у разі незгоди з заявленими позовними вимогами був наділений правом у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України подати до суду відзив на позов ОСОБА_1 , однак протягом тривалого часу розгляду справи цього не зробив.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти , а саме: до першого основного зобов`язання у сумі 53 540 000,00 (п`ятдесят три мільйони п`ятсот сорок тисяч) гривень 00 копійок, що складає еквівалент 2 000 000,00 (два мільйони) доларів США 00 центів та додаткового зобов`язання у сумі 20 673 132,50 (двадцять мільйонів шістсот сімдесят три тисячі сто тридцять дві) гривні 50 копійок, що складає еквівалент 772 250,00 (сімсот сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят) доларів США 00 центів, а разом «першого» зобов`язання 2 772 250,00 (два мільйона сімсот сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят) доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 22 квітня 2021 року, не виконав.

Судом встановлено, що взяті на себе також зобов"язання відповідачем щодо другого основного зобов`язання у сумі 8 031 000,00 (вісім мільйонів тридцять одну тисячу) гривень 00 копійок, що складає еквівалент 300 000 (триста тисяч) доларів США 00 центів; додаткового зобов`язання у сумі з 051780,00 (три мільйони п`ятдесят одну тисячу сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що складає еквівалент 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів, а разом «другого» зобов`язання 414 000, 00 (чотириста чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів, які відповідач зобов`язувався повернути до 06 травня 2021 року, не виконав(ас. 7-8).

Судом встановлено, що отримання відповідачем позики на загальну суму 2 300 000,00 (два мільйона триста тисяч) доларів США підтверджується також нотаріально посвідченою заявою відповідача (ас.12).

Судом встановлено, що виходячи із вказаних умов договору позики відповідач був зобов`язаний розпочати повернення суми позики починаючи із 25 квітня 2019 року, по кожному із зобов`язань.

Обов`язок щодо повернення грошових коштів, передбачений договором позики від 22.04.2022 року відповідачем не виконаний, грошові кошти до теперішнього часу не повернуті.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти тощо.

Стаття 509 ЦК України визначає, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України визначає, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Керуючись статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Суд зазначає, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Таким чином, факт укладення договору позики від 22.04.2019 року між сторонами підтверджено натаріально засвідченою заявою від 23.04.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за №217, згідно якої відповідач отримав від позивача 23 00000 доларів США, про що власноручно розписався в ній.

Тобто, надана до суду вищезазначена заява є документом, що підтверджує боргове зобов`язання, містить усі істотні умови щодо суми позики і строку повернення позики.

Як встановлено судом, позичені кошти відповідач повинен був повернути у зазначений строк, згідно договору позики, однак взятих на себе зобов`язань не виконав.

Частина 2 ст. 524 ЦК України дозволяє сторонам визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Суд вважає доречними та обґрунтованими доводи представника позивача щодо наявності у останнього права на стягнення з відповідача 3% річних від суми позики з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у зв`язку із неповерненням позичальником суми позики своєчасно, його борг складає: суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми.

Отже, загальна сума процентів за прострочення виконання грошового зобов"язання становить 47 504 долларів США 49 центів.

Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник - ОСОБА_2 , не виконавши належним чином взяті на себе по договору позики від 22.04.2019 року зобов`язання, на вимогу позикодавця - ОСОБА_1 повинен сплатити останньому по договору позики від 22.04.2022 року грошові кошти за основним зобов"язанням у розмірі 2 300 000 ( два мільйони триста тисяч) долларів США , суму додаткового зобов"язання у розмірі 886 250 (вісімсот вісімдесят шість тисяч двісті п"ятдесят) долларів США, 3% річних в розмірі 47 504 (сорок сім тисяч п"ятсот чотири) доллари США 49 центів, а всього 3227681 ( три мільйони двісті двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят один доллар США 49 центів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявності підстав для їх задоволення.

Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 10510 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти за основним зобов"язанням у розмірі 2 300 000 ( два мільйони триста тисяч) долларів США , суму додаткового зобов"язання у розмірі 886 250 (вісімсот вісімдесят шість тисяч двісті п"ятдесят) долларів США, 3% річних в розмірі 47 504 (сорок сім тисяч п"ятсот чотири) доллари США 49 центів, а всього 3227681 ( три мільйони двісті двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят один доллар США 49 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 10510 (десять тисяч п"ятсот десять) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.М. Шум