Справа № 127/1974/18
Провадження 4-с/127/136/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

за участю: скаржника ОСОБА_1 ,

представника ДВС Бондар Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скарги ОСОБА_1 на дії Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) дії Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Хмельницький), та просив відомості викладені в листі від 12.11.2021 року начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Хмельницький) № 128864, визнати неналежними; покласти на суб`єкта оскарження обов`язок надати скаржнику акт державного виконавця від 04.10.2021 року, про який зазначено у оскарженому листі, щодо підтвердження факту відсутності укладання КС «Злагода» з травня 2016 року оренди приміщення за договором з орендодавцем по АДРЕСА_1 ); визнати, що арештоване державним виконавцем 14.07.2015 року майно КС «Злагода» підлягало реалізації але реалізовано не було, чим скаржнику завдано матеріальної шкоди визначеної виконавчим листом від 13.03.2018 року у справі № 127/1974/18 в розмірі 151 137,30 грн. та моральної шкоди в такому ж розмірі, що разом становить 302 674,60 грн., яку просить стягнути; визнати акт державного виконавця від 23.04.2021 року таким, що підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Бондар Н.С. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки вжито усіх можливих передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (ст. 20 Закону України "Про звернення громадян").

Як вбачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи заявлені вимоги, скаржник зазначає, що відомості викладені в листі від 12.11.2021 № 128864 є неналежними та просить визнати їх такими, крім того просить на державну виконавчу службу покласти обов`язок вчинити певні дії, визнати, що арештоване майно КС «Злагода» підлягає реалізації, визнати дії державної виконавчої служби щодо нереалізації вказано арештованого майна спричинили скаржнику матеріальну та моральну шкоду та стягнути її, а також просить визнати, що акт державного виконавця від 23.04.2021 містить недостовірні відомості та скасувати його.

Як встановлено судом із матеріалів скарги, долучених відповідачем до відзиву на скаргу, за наслідками розгляду заяви скаржника, 12.11.2021 листом №128864 йому була надана відповідь на його заяву.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення скаржника від 21.10.2021 було розглянуте відповідачем у строк, визначений ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

В листі від 12.11.2021 № 128864 надано відповідь стосовно питань поставлених в заяві від 21.10.2021.

ОСОБА_1 29.12.2021 року звернувся із заявою до першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо отримання копії документів виконавчого провадження, на що йому було надіслано поштою відповідь в якій зазначено, що надання копії довіреності громадянки ОСОБА_2 є неможливим, оскільки виконавчого провадження щодо стягнення з КС «Злагода» на користь ОСОБА_2 не перебувало, а також згідно акту державного виконавця від 04.10.2021 року за період з 2016 року власником приміщень за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «Балкан Імекс», договори оренди із КС «Злагода» не укладалися, тому надати довідку про оренду приміщення є неможливим, тож надіслано копії актів від 22.04.2016 та 23.04.2021, крім того до листа не була долучена копія акту від 04.10.2021 у зв`язку з тим, що у зверненні скаржника, на яке надсилалась відповідь було відсутнє клопотання про надання копії вищевказаного акту, тому підстав про визнання відомостей, викладених в листі від 12.11.2021 № 128864, неналежними немає.

Крім того, представником першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Бондар Н.С. долучено копію вказаного акту від 04.10.2021, а тому вимоги скаржника щодо покладення на суб`єкта оскарження обов`язок надати акт державного виконавця від 04.10.2021 року, про який зазначено у оскарженому листі, щодо підтвердження факту відсутності укладання КС «Злагода» з травня 2016 року оренди приміщення за договором з орендодавцем по АДРЕСА_1 (приміщення заводу «Аналог») є безпідставними.

Також підстав для визнання арештованого державним виконавцем 14.07.2015 майна, таким що підлягає реалізації, немає з огляду на наступне.

Заявнику неодноразово повідомлялось, що згідно повідомлення ТОВ «Експертно-консалтинговий центр» від 09.10.2018 № 09-10-18-01 надання висновку експертизи є недоцільним так як офісні речі в кількості 106 найменувань неробочі, непридатні до використання, цінності не представляють, а витрати на проведення оцінки та реалізації будуть перевищувати їх вартість.

Крім цього, як зазначає у своєму відзиві та в ході розгляду скарги представник державної виконавчої служби, у відділі на виконанні станом на 12.01.2022 перебуває виконавчий лист виданий Вінницьким міським судом Вінницької області № 127/1974/18 від 26.04.2018 про стягнення з кредитної спілки "Злагода" на користь ОСОБА_1 за договором № 3335 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 11 квітня 2014 року заборгованості в розмірі 151337,30 грн. та державним виконавцем вчиняються виконавчі дії щодо виконання вищевказаного виконавчого документа, тому підстави для сплати скаржнику моральної шкоди відсутні, оскільки не порушуються права скаржника.

Згідно п. 8 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. В Акті зазначається місце його складання а не місце передачі майна. Акти у виконавчих провадженнях складалися згідно вимог чинного законодавства, клопотань про їх скасування до відділу не надходило, адреси понятих вказані зі слів самих понятих. Встановлення осіб понятих не відноситься до компетенції державного виконавця. Крім того Державний виконавець вказав в Акті від 23.04.2021 про те, що майно неліквідне керуючись висновком ТОВ «Експертно-консалтинговий центр» від 09.10.2018 № 09-10-18-01.

Тому, вимоги скаржника про скасування акту державного виконавця від 23.04.2021, як такого що містить недостовірні відомості, є також надуманими та безпідставними та не підтвердженні жодним доказом які підтверджують їх недостовірності.

При цьому варто наголосити, що незгода скаржника із повнотою відповіді та наданою, на його думку, недостовірною інформацією, є суб`єктивним сприйняттям скаржника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відомостей викладених в листі від 12.11.2021 №128864 неналежними, покладення обов`язку на державну виконавчу службу вчини певні дії, визнати, що арештоване майно КС «Злагода» підлягає реалізації, визнати дії державної виконавчої служби щодо нереалізації вказано арештованого майна такими, що спричинили скаржнику матеріальну та моральну шкоду та стягнути її, та визнання акту державного виконавця від 23.04.2021 таким, що містить недостовірні відомості та скасувати його, задоволенню не підлягають, адже, як встановлено вході судового розгляду даної справи, жодної неправомірної дії, державною виконавчою службою допущено не було.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відтак, заявлені вимоги в скарзі не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому у їх задоволенні слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю.

Що стосується стягнення з суб`єкта оскарження на користь скаржника ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, то суд звертає увагу скаржника, що відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, а тому задоволення скарги шляхом стягнення з суб`єкта оскарження коштів розділом VIII Цивільного процесуального кодексу України не передбачене.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 4, 18, 24, 37, 39-40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.13, 260, 261, 353, 354, 447, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Хмельницький)- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 21 лютого 2022 року.

Суддя: