Єдиний унікальний номер 725/8092/21
Номер провадження 2/725/1686/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді: Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі: Попадюк Б.Д.,

за участю:

представника позивача адвоката Романюка Ю.Л.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради (вул.О.Кобилянської,22 м.Чернівці) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

У позові посилався на те, що 05 травня 2012 року його було зараховано на посаду сторожа організаційно-методичного відділу при Управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради.

30 червня 2019 року його звільнено з посади, у зв`язку із переведенням до Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради.

01 липня 2019 року його прийнято на посаду сторожа відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи при управлінні в порядку переведення з Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради.

Наказом №78 від 17 травня 2021 року про скорочення штату з 10.08.2021 виведено з штатного розпису посади сторожів.

01 червня 2021 року його було повідомлено про заплановане вивільнення, проте будь-якої іншої посади не запропоновано.

26 липня 2021 року відповідачем виконано наказ №124 та звільнено його із займаної посади з 10 серпня 2-21 року у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП.

Проте 25 серпня 2021 року Управлінням охорони здоров`я Чернівецької міської ради винесено наказ, яким відкликано попередній наказ про його звільнення, у зв`язку із тим, що він з 07 серпня 2021 року перебував на лікуванні.

Втім, 18 жовтня 2021 року наказом №169 його звільнено з посади сторожа відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи при управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Однак він категорично не погоджується зі звільненням, виходячи з наступного:

Так, незважаючи на те, що він є інвалідом ІІІ групи, це не заважало йому належним чином виконувати покладені обов`язки та з боку відповідача до нього ніколи не було претензій щодо якості роботи.

Крім того, як йому стало відомо, відповідач повідомив листом первинну профспілкову організацію Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради про управлінське рішення щодо скорочення ставок в Управлінні. Проте чи повідомлено профспілкову організацію, що він (позивач) є інвалідом ІІІ групи, йому не відомо.

Таким чином, на його думку, наказ про його звільнення винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права та таким, що порушує його права та свободи.

Вважає, що при звільненні перевага надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, однак відповідачем не було взято до уваги те, що на підприємстві він працює тривалий безперервний термін, а також є інвалідом ІІІ групи. Крім того, відповідачем не запропоновано йому будь-якої іншої посади, враховуючи те, що у нього є вища економічна освіта.

Просив визнати незаконним звільнення його з роботи та скасувати наказ №169 від 18.10.2021 про звільнення з посади сторожа відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи при управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради та поновити його на посаді, а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також судові витрати.

20.12.2021 до Першотравневого районного суду м.Чернівці надійшов відзив на позовну заяву, де представник Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради просила у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного:

Так, відповідно до п.1 наказу №78 від 17.05.2021 у зв`язку із виробничою необхідністю, зменшенням обсягу фінансування Управління охорони здоров`я, було скорочено штат відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи. Загальна списочна чисельність відділу на дату прийняття рішення про скорочення штату складала 16 чоловік.

На дату звільнення позивача з роботи і на дату розгляду справи в суді загальна штатна чисельність становить 12 чоловік.

Зі змісту вказаного вище наказу вбачається, що зі штатного розпису виведено 3,25 посади сторожів. Замість фізичної охорони в Управлінні було вирішено перейти на пультову охорону. Посади сторожів, окрім позивача, обіймало ще троє людей, посади яких усіх без виключення було скорочено. Враховуючи те, що всі працівники (сторожі) були звільнені, будь-яких переваг ОСОБА_2 при звільненні не надавалось. Однак, очевидно, що у разі залишення у штаті хоча б однієї посади сторожа, перевага була б надана саме позивачу, зважаючи на те, що сторожем позивач працював майже дев`ять років.

Окрім того, вважає, що посилання позивача на те, що при звільненні йому необхідно було запропонувати будь-яку іншу посаду є безпідставним, адже на момент його звільнення, на підприємстві вакантними були лише посади юрисконсульта, менеджера зі зв`язків з громадськістю, менеджера з громадського здоров`я. Втім, ці посади не були запропоновані ОСОБА_2 , так як його освіта та кваліфікаційний рівень не відповідав вимогам до вказаних посад.

Про наступне вивільнення позивача ОСОБА_2 було належним чином повідомлено відповідним листом від 26.05.2021, якого він отримав 01.06.2021.

Поряд із цим адміністрація Управління охорони здоров`я Чернівецької міської 17.05.2021 звернулася з відповідним листом до голови первинної профспілкової організації Тріффо Ю.С. з поданням про розірвання трудових відносин, у тому числі з позивачем, у зв`язку із скороченням штату. Враховуючи те, що профспілкова організація на вказане повідомлення не прийняла будь-якого рішення, у відповідача, як роботодавця, були всі правові підстави для звільнення ОСОБА_2 з посади сторожа.

Таким чином, після спливу двомісячного терміну з дня повідомлення позивача про наступне вивільнення, враховуючи відсутність вакантних посад, ОСОБА_2 було звільнено з посади відповідно до наказу №169 від 18.10.2021 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. З наказом позивач ознайомився 19.10.2021.

Вважає, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог закону, у зв`язку із чим, у задоволенні позову слід відмовити.

На відзив представником позивача адвокатом Романюком Ю.Л. надано відповідь не відзив, у якому він просив врахувати обставини та докази, які вказані у позові та позов задовольнити. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Романюк Ю.Л. підтримав позовні вимоги свого довірителя та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління охорони здоров`я Чернівецької міської Куценко І.Ф. під час розгляду справи просила у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених нею у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 05 травня 2012 року був зарахований на посаду сторожа організаційно-методичного відділу при Управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради.

30 червня 2019 року позивача звільнено з посади у зв`язку із переведенням до Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради.

01 липня 2019 року ОСОБА_2 прийнято на посаду сторожа відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи при управлінні в порядку переведення з Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради (а.с.9-10).

Наказом №78 від 17 травня 2021 року про скорочення штату з 10.08.2021 виведено з штатного розпису посади сторожів (а.с.11).

Листом від 26.05.2021 позивача повідомлено про заплановане звільнення його з посади сторожа на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 10 серпня 2021 року. Крім того, зазначено, що відповідно до його кваліфікаційних навиків на момент звільнення у Управлінні охорони здоров`я вакантних посад немає. Із вказаним листом ОСОБА_2 ознайомився 01.06.2021, про що свідчить його підпис (а.с.12).

Поряд із цим адміністрація Управління охорони здоров`я Чернівецької міської 17.05.2021 звернулася з відповідним листом до голови первинної профспілкової організації Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради Тріффо Ю.С. з повідомленням про прийняття управлінського рішення щодо скорочення з 10.08.2021 чотирьох посад сторожів та розірвання трудових відносин, у тому числі з позивачем (а.с.74).

26 липня 2021 року відповідачем виконано наказ №124 та звільнено ОСОБА_2 із займаної посади з 10 серпня 2021 року у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП (а.с.13).

Проте 25 серпня 2021 року Управлінням охорони здоров`я Чернівецької міської ради винесено наказ, яким відкликано попередній наказ про звільнення позивача, у зв`язку із тим, що він з 07 серпня 2021 року перебував на лікуванні (а.с.14).

Втім, 18 жовтня 2021 року наказом №169 відповідача ОСОБА_2 звільнено з посади сторожа відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи при управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Із вказаним наказом позивач ознайомився 19.10.2021, про зо свідчить його підпис (а.с.15).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6.11.1992 року № 9 звертає увагу на те, що при розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди з`ясовують: чи дійсно мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджували його за два місяці про наступне вивільнення.

Як було встановлено судом, 17 травня 2021 року Управлінням охорони здоров`я Чернівецької міської ради №78, у зв`язку із виробничою необхідністю, зменшенням обсягу фінансування управління охорони здоров`я та згідно протоколу зборів працівників відділу з організаційно-методичної та кадрової роботи при управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради від 14 травня 2021 року, виведено зі штатного розпису 3,25 посади сторожів (а.с.11, 52-57).

Згідно з вимогами ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

За змістом ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Ураховуючи викладене, слід дійти висновку, що переважне право на залишення на роботi пiд час звiльнення працiвникiв у зв`язку зi змiнами в органiзацiї виробництва i працi передбачене виключно для певних категорiй iнвалiдiв (iнвалiди вiйни; працiвники, що отримали на пiдприємствi, в установi, органiзацiї трудове калiцтво або професiйне захворювання).

Отже, чинним законодавством не передбачається надання переваги всiм категорiям iнвалiдiв перед iншими працiвниками пiдприємства, установи, органiзацiї.

У зв`язку із наведеним, суд не може погодитись із доводами позивача щодо того, що відповідачем при його звільненні не враховано того факту, що він є інвалідом ІІІ групи та в Управлінні пропрацював, починаючи з 2012 року по день звільнення, тобто більше дев`яти років, адже з матеріалів справи вбачається, що Управлінням було скорочено всі наявні посади сторожів, у тому числі й посаду позивача (а.с.58-61).

Окрім того, як було встановлено судом, станом на день звільнення позивача, в Управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради вакантними були посади юрисконсульта, менеджера зі зв`язків з громадськістю, менеджера з громадського здоров`я.

Разом з тим, зазначені посади не були запропоновані позивачу, так як відповідно до посадових інструкцій вказаних вище посад, освіта та кваліфікаційний рівень ОСОБА_2 не відповідали вимогам до цих посад (а.с.63-72).

Таким чином, зважаючи на викладені вище фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача ОСОБА_2 в Управлінні охорони здоров`я Чернівецької міської ради дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників, про що надано відповідні докази суду; відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника з приводу його попередження за два місяці, а також відсутність можливості перевести працівника на іншу роботу на цьому ж підприємстві, а тому у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.40, 42, 49-2 КЗпП України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич