Справа № 337/2532/20
Провадження № 4-с/337/10/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни про арешт коштів боржника, скасування постанови, та скасування арешту коштів боржника,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької К.О. про арешт коштів боржника, яка мотивована тим, що 25.01.2022 року вона ознайомилася із зведеним виконавчим провадженням ВП 68093375, відкритим стосовно неї про стягнення грошових коштів на користь Концерну «МТМ», яке в подальшому було об`єднано з виконавчими провадженнями № 68092604 та № 68100535, в рамках якого приватним виконавцем накладено арешт на всі її кошти, в тому числі і на заробітну плату за місцем роботи. Вважає дії приватного виконавця щодо арешту її зарплатного рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк» незаконними та просить визнати протиправною постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника, скасувати постанову, скасувати арешт коштів боржника.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд скарги у її відсутність, просила скаргу задовольнити.

Приватний виконавець Білецька К.О., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася.

Представник стягувача повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі вказаної норми суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги без участі не з`явившихся осіб.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши скаргу та матеріали, додані до скарги, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності наданих доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у зв`язку з наступним.

11.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Білецькою К.О. відкрито виконавче провадження № 68093375 з примусового виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя по справі № 337/2532/20 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «МТМ» сплаченої суми судового збору.

Постановою від 11.01.2022 року приватного виконавця Білецької К.О., було об`єднано виконавчі провадження № 68092604, № 68093375 у зведене виконавче провадження № 68100535.

Постановою приватного виконавця від 28.01.2022 року було замінено сторону виконавчого провадження ОСОБА_4 на ОСОБА_1

13.01.2022 року приватним виконавцем Білецькою К.О. винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № 68092604 щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) на користь Концерну «МТМ» суми заборгованості у розмірі 96 169 грн. 95 коп.

Як зазначено у постанові, в межах вказаного виконавчого провадження, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно(майнові права),корпоративні права,майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної,творчої діяльності,інше майно (майнові права) боржника,у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів,зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном,яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 просила визнати протиправною постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 13.01.2022 року та скасувати її.

Оскільки з документів, які додані до скарги вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Білецької К.О. перебуває зведене виконавче провадження щодо стягнення сум за рішенням Хортицького райсуду м.Запоріжжя, в тому числі і солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) на користь Концерну «МТМ» суми заборгованості у розмірі 96 169 грн. 95 коп., доводи скаржника щодо неправомірності накладання арешту на рахунки боржника та скасування такого арешту, є безпідставними, а тому скарга у цій частині є такою, не підлягає задоволенню.

Крім того, щодо вимог скаржника про скасування арешту з зарплатного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», варто зазначити наступне.

Діючим законодавством забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої ст. 59 Закону № 1404-VIIIпідставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 756/1927/15-ц.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

13.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Білецькою К.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику.

При цьому, приватний виконавець визначила банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Здійснюючи виконання постанови приватного виконавця від 13.01.2022 року та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунка АТ КБ «Приватбанк» вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому.

У наявній в матеріалах справи виписці по картці/рахунку і додатковим рахункам договору, не зазначено, що вказаний рахунок є виключно зарплатним, оскільки, як вбачається з копії рахунку, рахунок має інші надходження платежів, а тому на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

З виписки вбачається, що картка/рахунок не свідчить про її віднесення до карток зі спеціальним чи обмеженим режимом використання.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківську картку переходять у власність ОСОБА_1 , яка має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка ( картки) клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

За таких обставин, картковий рахунок, який відкритий у АТ КБ «Приватбанк», не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (заробітна плата), та набули статусу вкладу.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт коштів на рахунку боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому посилання скаржника на те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15 та Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 у справі № 756/1927/15-ц.

Отже, скаржником не доведено факту порушення його законних прав та інтересів зі сторони державного виконавця під час здійснення виконавчих дій, а постанова про арешт коштів боржника від 13.01.2022 року винесена відповідно до закону в межах повноважень приватного виконавця.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, та вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни про арешт коштів боржника, скасування постанови та скасування арешту коштів боржника, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її постановлення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г.Є.Гнатик