Справа № 127/4162/22
Провадження № 2/127/619/22
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в цивільній справі

18 лютого 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування рішення житлової комісії відповідача від 12 листопада 2021 року (протокол №43), наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 12 листопада 2021 року №576 в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік, зобов`язання житлову комісію відповідача поновити позивача на квартирному обліку,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії відповідача від 12 листопада 2021 року (протокол №43) в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача, визнання незаконним та скасування наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 12 листопада 2021 року №576 в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача та зобов`язати житлову комісію відповідача поновити позивача на квартирному обліку.
Вивчивши зазначену позовну заяву, суд дійшов до висновку, що провадження у справі за цією позовною заявою не може бути відкрито з таких підстав.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 4, 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у порядку якого розглядається визначена категорія справ.
До компетенції адміністративних судів належать, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові ж відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
За пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба належить до служби публічної.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 13 жовтня 2020 року в справі № 640/22013/18 (провадження № 14-58цс20) до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Також, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства та зазначила, що означені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).
З огляду на вищевикладене, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спори з приводу проходження військової служби, що включають в себе, в тому числі і питання про реалізацію їх соціальних гарантій (пільг), а також, призначення та надання таких гарантій (пільг), оскільки саме на державу покладено обов`язок забезпечення військовослужбовців житлом.
У цій справі позов пред`явлений фізичною особою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії відповідача від 12.11.2021 (протокол №43) в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача, визнання незаконним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12.11.2021 №576 в цій частині, зобов`язання житлову комісію відповідача поновити позивача на квартирному обліку.
Звертаючись до суду із цим позовом, крім посилання на загальні положення ЖК УРСР щодо взяття на облік громадян, які потребують житлових умов, також посилається на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо забезпечення державою військовослужбовця жилим приміщенням, Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 03.02.1995 №20, Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31.07.2018 №380, з якими пов`язує виниклі правовідносини між сторонами під час проходження військової служби, зокрема підстави зарахування позивача на квартирний облік як військовослужбовця, з`ясування обставин правомірності дій відповідача щодо перенесення дати перебування позивача на квартирному обліку.
Позивачем порушується питання з приводу проходження ним публічної служби як військовослужбовця і спір направлений на реалізацію його прав, предметом спору є правомірність дій відповідача у вирішенні питання щодо забезпечення позивача житлом в період проходження ним публічної служби, тобто стосується питань реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної (військової) служби, а тому суд вважає, що між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу проходження публічної (військової) служби та вказані спірні правовідносини повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
Аналогічну позицію щодо характеру спору, виниклих правовідносин та судової юрисдикції його розгляду висловив також Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 08.12.2021 по справі №132/711/20 (провадження №61-4659св21).
Отже, враховуючи, що між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який, з врахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак наявні підстави, визначені п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження в цивільній справі, оскільки дана позовна заява не підлягає розгляду в судах за правилами ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене та керуючись ст.19, п.1 ч.1 ст. 186, ст.259-261, 353,3 54 ЦПК України, ст.4, 19, 21 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування рішення житлової комісії відповідача від 12.11.2021 (протокол №43), наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 12.11.2021 №576 в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача, зобов`язання житлову комісію відповідача поновити позивача на квартирному обліку.
Роз`яснити позивачеві його право на звернення до суду з даним позовом у порядку адміністративного судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: