КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2569/2022
справа №2-1346/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Бабко В.В.,

у справі за заявою Акціонерного товариства "УкрСиббанк", заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строків пред`явлення до виконання,-

встановив:

В серпні 2021 року АТ "УкрСиббанк" звернулось до суду із заявою, у якій просить:

видати дублікат виконавчого листа №2-1346/2010, виданого 27 квітня 2010 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 148 906,34 долари США та судових витрат в розмірі 1820 грн;

визнати строк на пред`явлення (дублікату) виконавчого листа №2-1346/2010, виданого 27 квітня 2010 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 148 906,34 долари США та судових витрат в розмірі 1820 грн, пропущеним з поважних причин та поновити пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заяву обґрунтовує тим, що виконавчий лист пред`явлено до виконання в червні 2010 року. В листопаді 2010 року, листопаді 2012 року, червні 2013 року, вересні 2013 року, жовтні 2019 року, травні 2020 року, липні 2020 року банк звертався за інформацією щодо стану виконавчого провадження, проте лише 05 серпня 2020 року орган виконавчої служби надав відповідь про відсутність на виконанні вказаного виконавчого листа.

Заявник вказує, що виконавчий лист банку не повертався та у справах банку відсутній.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, АТ "УкрСиббанк" подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

Посилається на обставини, що викладені у заяві, згідно із якими орган виконавчої служби не надав доказів направлення виконавчого документу, зокрема зворотного повідомлення про вручення, у зв`язку із чим є підстави уважати його втраченим при пересилці або унаслідок знищення.

Обґрунтовуючи такі доводи, скаржник посилається на те, що подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2018 року №2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі №583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі №201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі №2-1693/10.

Посилається на постанову Верховного Суду у справі №752/23921/17-ц від 10 квітня 2020 року щодо відсутності підстав уважати про закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий не сплив у зв`язку із тим, що стягувачу виконавчий лист не було повернуто, а виконавче провадження не завершено.

Посилається на постанову Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №2-2471/06, згідно якої сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі виконавчої служби є свідченням про його втрату.

Вказує, що виконавчий лист втрачено органом виконавчої служби і державою в особі цього орану не забезпечено виконання рішення.

В судовому засіданні представник скаржника АТ "УкрСиббанк" доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 148906,34 доларів США та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 лютого 2011 року визначено, що сума боргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед по курсу НБУ станом на 16 вересня 2009 року становить 1191876,07 грн.

На підтвердження доводів заяви, АТ "УкрСиббанк" надав суду копію заяви від 10 червня 2010 року про направлення банком оригіналу виконавчого листа №2-1346/10 для виконання у ВДВС Комінтернівського районного управління юстиції у м.Харкові. Разом з тим, доказів відправлення цієї заяви адресату банком не надано.

28.11.2012 представником АТ «Укрсиббанк» було направлено запит про надання інформації про хід виконання виконавчого листа № 2-1346 від 27.04.2010 стосовно боржника ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення листа начальнику Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Запитами від 29 листопада 2010 року, 28 листопада 2012 року, 18 червня 2013 року, 09 вересня 2013 року, 18 жовтня 2019 року, 19 травня 2020 року, 15 липня 2020 року банк звертався за отриманням інформації про стан виконавчого провадження.

Листом від 27 липня 2020 року №98737 Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надано відповідь, що на виконанні виконавчої служби не перебуває виконавчий лист №2-1346 від 27 квітня 2010 року, тому не мають можливості надати інформацію за виконавчим листом №2-1346 від 27 квітня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що банк протягом 10 років не проявив належного інтересу до виконання рішення суду, окрім направлення запитів, а також не вживав дій по забезпеченню належного контролю за виконанням рішення суду. Окрім того суд вказав, що банк лише через рік після отримання відповіді виконавчої служби від 27 липня 2020 року №98737 звернувся до суду із цією заявою.

З такими висновками апеляційний суд погоджується.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Разом з цим, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пред`явивши виконавчий лист для виконання та будучи обізнаним про строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач має проявити належну добросовісність та заінтересованість у виконанні судового рішення, зокрема з розумним інтервалом часу вживати заходів щоб дізнатись про стан відомих виконавчих проваджень.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При цьому законом не визначено як обов`язкову підставу задоволення такої заяви доведення факту втрати виконавчого листа, а лише встановлено обмеження у строках, а саме до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як оригінал, містить ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки кредитор протягом строку, що тривав майже 10 років, не проявив належної заінтересованості у питаннях, що стосуються виконання судового рішення. Періодичні, фактично раз на рік, неодноразові звернення не давали очікуваного результату, проте реальних дій, направлених на виконання рішення суду, банком не вчинялось.

Апеляційний суд також враховує, що банк не надав належних доказів, які могли б підтвердити фактичне пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заява про відкриття виконавчого провадження таким доказом сама по собі не є, оскільки відсутні дані про її фактичне направлення. Відомості органу виконавчої служби стосуються інформації у поточному/реальному часі, натомість з відповіді не убачається, що виконавчий лист у 2010 році було отримано і по ньому приймались рішення. При цьому заявник стверджує, що саме з вини органу виконавчої служби втрачено виконавчий лист, натомість доказів на підтвердження цих обставин, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вказує, що необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставни справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви АТ "УкрСиббанк", оскільки заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Посилання скаржника на ряд постанов Верховного суду колегія суддів уважає некоректним, оскільки питання наявності або відсутності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також обставини щодо втрати виконавчого документу, у кожному конкретному випадку суд вирішує на підставі наданих учасниками справи доказів, оцінка яким надається з огляду на положення статей 76-89 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм матеріального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова