Провадження № 22-ц/801/298/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Короля О.П., повний текст якого складено 13 грудня 2021 року

в справі № 127/17312/21

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Департаменту патрульної поліції (відповідач)

за участю ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача)

про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що 22.07.2018 біля 15 год 30 хв з вини інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Жука Є.С. під час виконання ним службових обов`язків сталась ДТП з належним позивачеві автомобілем.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 383 від 20.12.2018 проведеного Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «Кіа Сееd», 2017 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , станом на момент проведення експертизи, складає 242 984,35 грн.

22.07.2018 відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 1 статті 286 КК України.

Як встановлено слідством, порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Він працював інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницькій області Департаменту патрульної поліції та під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов`язків, тому на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 правомірно керував автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 автомобіль «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 належить на праві власності Департаменту патрульної поліції.

Департаментом патрульної поліції було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди в ПрАТ «Київський страховий дім».

На думку позивача, ним здійснювались заходи щодо виконання ПрАТ «Київський страховий дім» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте останнє його вимогу не виконало, а Моторне (транспортне) страхове бюро України листом № 31-05/25838 від 08.08.2018 надало відповідь про те, що воно не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Київський страховий дім» чи визнання цієї страхової компанії банкрутом.

Зазначене й стало підставою для звернення до суду з позовом до Департаменту патрульної служби, у якому позивач просить суд стягнути саме з Департаменту патрульної поліції на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 242 984,35 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000 грн та понесені ним судові витрати.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, вирішено залучити до участі у справі Приватне акціонерне товариства «Київський страховий дім» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 242 984,35 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 2 566 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

30 грудня 2021 року Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП позивачеві, має здійснюватися ПрАТ «Київський страховий дім». Позивач не надав доказів звернення до страховика для відшкодування шкоди, а непред`явлення ним відповідних вимог за наявності підстав для стягнення завданої шкоди зі страховика є, на думку апелянта, підставою для відмови в позові.

Щодо стягнення моральної шкоди, то апелянт вважає необґрунтованим та недоведеним позивачем її розмір.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2022 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою, а ухвалою від 02 лютого 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник апелянта з Департаменту патрульної поліції Липовська Н.Ю. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бурка В.Р. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Третя особа ОСОБА_2 і представник третьої особи ПрАТ «Київський страховий дім», повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 22.07.2018 близько 15 год 30 хв ОСОБА_2 , керуючи технічно справним службовим автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись у м. Вінниці по вулиці Хмельницьке шосе, у напрямку центра міста, в крайній правій смузі руху, виконуючи на перехресті поворот ліворуч, з крайнього правого положення, на автодорогу Львівське шосе, допустив зіткнення із автомобілем «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку на дозволений сигнал світлофора.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 851 від 11.12.2018 в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 , шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Кіа Сееd» до смуги руху автомобіля «Hyundai Sonata». В даній дорожній обстановці для водія автомобіля «Kia Ceed» ОСОБА_1 дії водія автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_3 з технічної точки зору створювали небезпеку для руху. В ситуації, яка склалась, в діях водія автомобіля «Hyundai Sonata» ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 3.1. ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, в діях водія автомобіля «Kia Ceed» ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №383 від 20.12.2018, проведено на підставі ухвали Вінницького міського суду від 22.08.2018, ринкова вартість у технічно справному стані автомобіля «Kia Ceed», 2017 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на проведення експертизи, складає 442 890 грн. Розмір матеріального збитку, завданий власнику цього автомобіля, складає 242 984,35 грн.

Встановлено також, що ОСОБА_3 працював інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції Вінницькій області департаменту патрульної поліції та під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов`язків, тому на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 правомірно керував автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 автомобіль «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , належить на праві власності Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003073 від 22.07.2018 - закрито.

Листом № 31-05/25838 від 08.08.2018 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомлено ОСОБА_1 на його звернення про те, що членство ПрАТ «Київський страховий дім» в МТСБУ було припинено. Заначено й те, що МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Київський страховий дім» чи визнання цієї страхової компанії банкрутом. У випадку, якщо ПрАТ «Київський страховий дім» буде визнано у встановленому Законом порядку банкрутом або коштів та майна страховика не вистачить для задоволення заявлених вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ поновить розгляд питання щодо здійснення ОСОБА_1 регламентної виплати, передбаченої п.п. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції з посиланням на ст. ст. 1166, 1187 ЦК України та правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №910/426/17, виходив з того, що обраний позивачем альтернативний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідачем саме Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню.

Позиція апеляційного суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно частин 1, 3 статті 376 ЦПК України є підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення по суті позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Відповідно до статті 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 закону).

Згідно з підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом із тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вправі стягнути завдану майнову шкоду із страхувальника, тобто особи, яка безпосередньо завдала таку шкоду - Департамент патрульної служби.

Колегія суддів із вказаним висновком погодитись не може з огляду на таке.

Звертаючись із позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення матеріальної коди, завданої внаслідок ДТП, ОСОБА_1 вказував, що ним здійснювались заходи щодо виконання ПрАТ «Київський страховий дім» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте відповідних доказів цьому не надав.

Листом № 31-05/25838 від 08.08.2018 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило ОСОБА_1 на його звернення про те, що членство ПрАТ «Київський страховий дім» в МТСБУ було припинено. Заначено й те, що МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Київський страховий дім» чи визнання цієї страхової компанії банкрутом. У випадку, якщо ПрАТ «Київський страховий дім» буде визнано у встановленому Законом порядку банкрутом або коштів та майна страховика не вистачить для задоволення заявлених вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ поновить розгляд питання щодо здійснення ОСОБА_1 регламентної виплати, передбаченої п.п. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом із тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 (провадження N 14-95цс20) зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, який викладено у постановах від 20 січня 2016 року у справі N 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі N 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі N 6-954цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної служби із вимогою про відшкодування шкоди, завданої ДТП, у розмірі 242 984,35 грн.

Вказаний розмір шкоди перевищує суму страхового відшкодування, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №АК/8075228, укладеного між страховиком ПрАТ «Київський страховий дім» та страхувальником Департаментом патрульної служби.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі до Департаменту патрульної служби.

Так, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8075228 розмір страхового відшкодування (шкода заподіяна майну) становить 100 000 грн, розмір франшизи складає 0 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 (провадження N 14-95цс20) зроблено наступні висновки.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (статті 3 Закону №1961-IV).

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц (провадження N 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Таким чином, якщо шкода, завдана потерпілій особі під час ДТП, перевищує ліміт страхового відшкодування, то різниця між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування покладається на страхувальника.

Страхувальник не є належним відповідачем у справах із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, лише у випадку, якщо такі вимоги не перевищують ліміту страхового відшкодування, визначеного у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між страховиком та страхувальником.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страхувальника у сумі, що становить різницю між завданою шкодою та лімітом страхового відшкодування, тобто 142 984 грн (242 984 -100 000).

У цій частині мотиви суду першої інстанції підлягають зміні в редакції цієї постанови.

Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні вказав на абсолютний характер права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Не можуть бути підставою для стягнення всієї суми відшкодування з особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, і посилання позивача на те, що страхова компанія нібито не зможе відшкодувати заподіяну шкоду, так як є виключеною з членів МТСБУ і перебуває в стані припинення, а відповідач Департамент патрульної поліції не надав доказів належного повідомлення страховика про страховий випадок.

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону № 1961-IV страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підпунктом «ґ» частини 1 статті 41 Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», ідентифікаційний код юридичної особи 25201716, з 10.08.2018 року дійсно перебуває в стані припинення за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.

Разом з тим, як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час розгляду справи апеляційним судом, зазначена юридична особа не є припиненою.

Ненадання страховиком відповіді на звернення потерпілого не припиняє права на отримання відшкодування в судовому порядку.

Так само не є підставою для покладення на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, обов`язку повністю відшкодувати заподіяну шкоду, посилання позивача на нібито неповідомлення застрахованою особою страховика про страховий випадок.

Згідно з п. 33.1.4 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, дійсно зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефону та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Проте невиконання водієм причетного до пригоди транспортного засобу обов`язку, передбаченого п. 33.1.4 статті 33 Закону, не є відповідно до п. 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Крім того, в матеріалах справи відсутня відмова страховика у здійсненні страхової виплати з цих підстав, а відтак рішення суду першої інстанції всупереч вимогам частини 6 статті 81 ЦПК України ґрунтується на припущеннях.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату майнового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Суд першої інстанцій визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі страхувальника Департаменту патрульної служби у сумі 10 000 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Враховуючи положення статей 16 і 23 ЦК України, та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону N 1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону N 1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону N 1961-ІV ).

Отже потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону N 1961-ІV.

Суд першої інстанції, частково задовольнивши вимогу про стягнення моральної шкоди, врахував те, що автомобіль належний позивачеві є високо вартісним майном ( один рік з моменту випуску до ДТП), протягом тривалого часу позивач не мав можливості використовувати авто для власних та сімейних потреб, а кошти сімейного бюджету він вимушений був витрачати на захист своїх порушених прав та відновлення психологічного стану.

Разом з тим, позивач просив стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону N 1961-ІV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 238 Закону N 1961-ІV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає судове рішення у цій частині обґрунтованим

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сума заявлених позивачем позовних вимог становить 292 984,35 грн (242 984,35+50 000). Натомість сума задоволених позовних вимог становить 152 984,35 грн (142 984,35+10 000), тобто 52,21 % від заявлених вимог.

Відповідно, з Департаменту патрульної служби на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1557,95 грн (52,21% від 2984 грн ), сплачених за подання позовної заяви до суду.

Проте з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної служби підлягає стягненню 2100,26 грн (47,79% від 4394,77 грн.), сплачених за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної служби слід стягнути 543 грн. різниці сплаченого судового збору, що підлягав до стягнення з сторін пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної служби задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року змінити в частині розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з Департаменту патрульної служби.

Стягнути з Департаменту патрульної служби (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у розмірі 142 984,35 грн (сто сорок дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Департаменту патрульної служби (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) 543 грн різниці в сплаченому судовому зборі.

В частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 17.02.2022

Головуючий І.М. Стадник

Судді В.В.Сопрун

М.В.Матківська