Дата документу 02.02.2022 Справа № 310/1632/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1632/13 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н. І.
Провадження № 22-ц/807/53/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Кримької О.М.

за участі секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Бердянської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної часткової власності, виділ в натурі частки із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Бердянської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної часткової власності, виділ в натурі частки із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення права спільної часткової власності.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1988 йому на праві спільної часткової власності належить 1/10 частина садиби АДРЕСА_1 , яка відповідно до рішення Бердянського міськвиконкому від 22.06.1953 № 359 розташована на земельній ділянці площею 1350,8 кв. м. Співвласниками садиби є відповідачі у справі: ОСОБА_6 - 1/І0 частка, ОСОБА_7 - 1/15 частка, ОСОБА_4 -3/20 часток.

Загалом садиба АДРЕСА_1 складається з жилого будинку літ. «А», жилого будинку літ. «Б», сіней «а, а2, а5, аб», ґанку до «а2», ґанку до літ. «Б», вбиральні літ. «Ф1», душу літ. «Г», сараю літ. «В», воріт № 3, № 7, парканів № 8, 11, 5, 2, замощення III, зливної ями № 6, хвірток № 9. В рахунок належної йому 1/10 частки він користується жилим будинком літ. «Б» та сараєм літ. «В», що побудовані ним на тому ж місці, де були раніше розташовані належні йому квартира АДРЕСА_2 в житловому будинку літ. «Е» та сарай літ. «С4».

Позивач вказав, що до співвласників садиби по АДРЕСА_1

перейшло право користування земельною ділянкою. При цьому, саме ним здійснювалась

весь час оплата за землю за цією адресою і заборгованості не мається.

Позивач зазначив, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03.10.2002 № 605 «Про погашення правовстановлюючих документів на частини домобудування» правовстановлюючі документи на частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , агрокомбінату «Азовський» були погашені, а також рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.09.2009р. була скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_10 на 1/10 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим відповідно до відомостей Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради домоволодіння АДРЕСА_1 не складає одиницю ( 1/10 ( частка ОСОБА_3) +1/10 ( частка ОСОБА_6) + 1/15 (частка ОСОБА_11 ) + 3/20 (частка ОСОБА_12 ) = 5/12 часток). Саме у зв`язку з цим, позивач позбавлений змоги здійснювати розпорядження належним йому майном, а сторони у справі позбавлені можливості встановити розмір часток у праві спільної часткової власності за домовленістю за відсутності згоди на це всіх співвласників.

ОСОБА_3 зазначив, що розмір часток у садибі АДРЕСА_1 слід визначати шляхом рівного розподілу 7/12 погашених часток між співвласниками, а тому частки співвласників повинні бути визначенні у наступних розмірах: ОСОБА_3 - 59/240 часток, ОСОБА_6 - 59/240 часток, ОСОБА_5 -51/240 часток, ОСОБА_4 - 71/240 часток. Також позивач просить виділити визначену йому нову частку у домоволодінні в натурі, виділивши об`єкти нерухомого майна, якими він фактично користується: жилий будинок літ. «Б» та сарай літ. «В» з відповідними господарськими спорудами, а також визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до нових часток співвласників.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року позов задоволено.

Визначено розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 : ОСОБА_3 - 59/240 часток, ОСОБА_6 - 59/240часток, ОСОБА_5 -51/240 часток, ОСОБА_4 - 71/240 часток.

Виділено в натурі частку ОСОБА_3 із спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_3 з визнанням права власності на окремий цілий житловий будинок: жилий будинок літ. «Б», сарай літ. «В», припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_3 на садибу АДРЕСА_1 .

Визначено порядок користування земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 317 кв. м, яка має лінійні проміри між точками повороту по периметру за годинниковою стрілкою від вулиці Лютеранська: 25,62 м. 1,60м. 5,28м. 7,00м. 5,05м. 6,00м. 2,83 м. 7,00м. 4,43 м. 2,90м. 17,65 м. 1,10м. 8,70 м. 2,20 м. 4,40 м. 0,99м. 6,45 м. (забарвлено зеленим кольором) відповідно до варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної і будівельно-технічної експертизи № 242/244 від 21.12.2019р.

Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які є користувачами спільної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , рішення суду не оскаржили.

Рішення суду оскаржено третіми особами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

які є власниками сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_1 , поси-

лаючись на те, що їх права порушуються визначеним судом порядком користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , яка межує з їх домоволодінням. Вказуючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, що призвело до порушення їх прав, просять рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги у цій частині залишити без задоволення.

У відзиві на скаргу ОСОБА_3 зазначає, що земельна ділянка апелянтів АДРЕСА_1 є сформованою та за публічною картою України має кадастровий номер :09:011:0547, що було враховано при проведенні земельно-технічної експертизи, а тому підстав вважати, що судом не були враховані межі між сусідніми домоволодіннями, а також, що якимось чином порушені права третіх осіб, не мається. Просить скаргу залишити без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2021р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та вперше справу призначено до розгляду на 03.11.2021р. ( т. 5 а.с. 166-167).

Про судове засідання 03.11.2021р. були повідомлені відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_13 , Бердянська міська рада ( Т. 5 а.с. 176-181).

ОСОБА_2 направила апеляційному суду заяву, у якій просила апеляційний розгляд провести за її відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримує та просить скаргу задовольнити ( Т. 5 а.с. 216).

Судова повістка, направлена третій особі ОСОБА_1 на зазначену в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 , повернулась без вручення із зазначенням «за закінченням строку зберігання» (т. 5 а.с. 144, 211-215).

В судове засідання 03.11.2021р. з`явилась лише представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Шаркова-Мирошниченко Н.А., тому судове засідання було відкладено у зв`язку з

неповідомленням одного з апелянтів - ОСОБА_1 , на 02.02.2022р.

Апеляційним судом було перевірено місце реєстрації ОСОБА_14 , та на запит суду виконавчим комітетом БМР надано інформацію, що вона з 26.06.2010р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Всім учасникам справи було направлено судові повістки листами з рекомендованим повідомленням, які були отримані: позивачем ОСОБА_3 - 15.12.2021р., Бердянською міською радою - 12.11.2021р. Також отримано судову повістку представником ОСОБА_1 - ОСОБА_15 . Сама ОСОБА_1 двічі не отримала судову повістку в судове засідання 02.02.2022р., на поштових відправленнях зазначено «адресат відсутній».

Така ж ситуація склалась і щодо повідомлення відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 : двічі спрямовані їм повістки повернулись без вручення із зазначенням «адресат відсутній».

Таким чином, відповідно до приписів п. 4 ч. 8 статі 128 ЦПК України відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , вважаються повідомленими.

В судові засідання учасники справи, крім адвоката Шаркової-Мирошниченко Н.А. ,не

з`являлись жодного разу.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Тому колегія вважала за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України за відсутності учасників справи, які повідомлені належним чином, але не скористались правом брати участь в судових засіданнях апеляційного суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Шаркову-Мірошниченко Н.А., яка заперечувала про апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 25.05.2010р. ОСОБА_3 в цій справі подав позов до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як до співвласників будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 з приводу визначення часток у праві спільної часткової власності у зв`язку з тим, що теперішні частки не складають одиниці, оскільки декілька часток минулих співвласників були погашені рішеннями органів місцевого самоврядування та суду, також щодо виділу його частки в натурі в окреме домоволодіння із визначенням в користування відповідно до його частки в нерухомому майні частки земельної ділянки.

До звернення з вказаним позовом рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25.09.2009р. у іншій цивільній справі за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок літ. Б та сарай літ. В за вказаною адресою, оскільки збудовані будівлі в цілому відповідають вимогам будівельних норм і правил.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.06.2010р. за клопотанням позивача призначалась судово-технічна експертиза щодо визначення розміру часток співвласників та визначення можливих варіантів виділу в натурі частки ОСОБА_3 , проведення якої доручено судовому експерту Персову Ю.А. ( т. 1 а.с. 44).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 77/85 від 07.12.2010р., вирахувати розмір реальних часток співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на час проведення експертизи технічно не можливо; експертом пропонується І варіант виділу в натурі житлового будинку літ. «Б» та сараю літ. «В» в ціле домоволодіння з надання окремої поштової адреси, а також І варіант поділу спільної земельної ділянки загальною площею 1350,8 кв. м шляхом її поділу на дві окремі ділянки розміром 327 кв. м -в користування ОСОБА_3 та 1023,8 кв. м - в користування іншим співвласникам ( т. 1 а.с. 66-70).

Після проведення вказаної експертизи позивачем ОСОБА_3 було уточнено позовні вимоги: в пункті 2 позовної заяви він просив поділити в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши йому з визнанням права власності на окреме ціле домоволодіння жилий будинок літ. Б та сарай літ. В, що розташовані на земельній ділянці площею 327 кв. м за варіантом І судової будівельно-технічної експертизи ( т. 1 а.с. 83).

Листом № 107 від 28.01.2011р. відділ з питання наглядово-профілактичної діяльності Бердянського міського управління ГУ МНС України в Запорізькій області повідомив, що не заперечує проти розподілу домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту розподілу, запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи №

77/85 від 07.12.2010р. ( т. 1 а.с. 107).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.01.2011р. позов ОСОБА_3 задоволено частково: поділено в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 з визнання права власності на окреме ціле домоволодіння: жилий будинок літ. Б та сарай літ. В, що розташовані на земельній ділянці площею 327 кв. м за варіантом І висновку судової будівельно-технічної експертизи № 77/85 від 07.12.2010р.; залишено співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 окрему присадибну земельну ділянку загальною площею 1023,8 кв. м по АДРЕСА_1 з відповідними геометричними розмірами з належними їм будівлями: жилим будинком «А», сіньми «а, а2, а5, а6», ганком до «а2», вбиральнею «Ф», душем «Г», воротами № 3, № 7, парканами № 8, 11, 5, 2, замощенням ІІІ, зливною ямою № 6, хвіртками № 9, 1; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 . В іншій частині - в частині позовних вимог про визначення розміру часток співвласників відмовлено ( т. 1 а.с. 127-151).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2011р. ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ) апеляційну скаргу ОСОБА_5 на вказане рішення залишено без задоволення, оскаржуване рішення залишено без змін ( Т. 1 а.с. 183-184).

Відповідач ОСОБА_5 оскаржила судові рішення першої та апеляційної інстанції до касаційного суду.

Ухвалою ВССУ від 12.12.2012р. касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково: рішення суду першої інстанції та апеляційного суду скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( т. 1 а.с. 215-217).

Підставами для скасування попередніх судових рішень стали:

-суд вирішував позов на підставі статті 367 ЦК України, в той час як спірні правовідносини врегульовано статтею 364 ЦКУ;

-в справі не мається правовстановлюючих документів на частки домоволодіння, що належать відповідачам та документа щодо реєстрації у БТІ будинку «Б» та сараю ОСОБА_19 ;

-відсутнє у справі рішення БМР № 359 від 22.06.1953р., а тому суд не з`ясував розмір земельної ділянки, кому вона виділялась, із яким цільовим призначенням;

-ОСОБА_3 не було конкретизовані вимоги щодо земельної ділянки, а суд у порушення вимог статті 11 ЦПК України не визначив вимоги щодо земельної ділянки;

-суд виділив іншим співвласникам у користування площу земельної ділянки, яка не відповідає їх часткам у праві власності на будинок, які маються у них на підставі правовстановлюючих документів;

-суд не зважив на те, що маються ще погашені частки у домоволодінні, а частки інших співвласників не складають одиницю;

-в матеріалах справи відсутнє рішення виконкому БМР від 03.10.2002р. № 605 щодо погашення часток деяких співвласників домоволодіння;

-вирішуючи спір про землю, суд не залучив до участі у справі Бердянську міську раду;

-в матеріалах справи відсутнє рішення Бердянського міськрайонного суду від 25.09.2009р., яким за ОСОБА_3 визнано право власності на будинок «Б» та сарай «В».

За наслідками нового розгляду справи ухвалою Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області від 25.11.2013р. визнано мирову угоду. 1) Визначено розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 : за ОСОБА_3 - 59/240 часток, за ОСОБА_6 - 59/240 часток, за ОСОБА_5 - 51/240 частка, за ОСОБА_4 - 71/240 частка. 2) Виділено в натурі ОСОБА_3 із спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 та визнано за ним право власності на окреме ціле домоволодіння: житловий будинок літ. Б та сарай літ. В (за варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 77/85 від 07.12.2010р.), припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на цю садибу. 3) Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення ОСОБА_3 у користування земельної ділянки площею 327 кв. м відповідно до варіанту І вказаної експертизи. 4) ОСОБА_3 прийняв на себе зобов`язання щодо погодження будівництва, вчиненого ОСОБА_5 , житлового будинку «Б-2-поверхового» загальною площею 51,6 кв. м (відповідно до отриманого технічного паспорту, виготовленого БТІ м. Бердянська 14.03.2013р.) та сараю «В». 5) ОСОБА_3 прийняв на себе зобов`язання щодо погодження та підписання з ОСОБА_5 договору сервітуту для проведення останньою ремонтних та обслуговуючих робіт свого двоповерхового будинку, прибудованого ОСОБА_5 до стін належного ОСОБА_3 житлового будинку та сараю шириною 1 метр та вздовж всієї стіни належної ОСОБА_5 будівлі. 6) Сторони за мировою угодою зобов`язались здійснити взаємне погодження документації щодо оформлення права власності/користування земельною ділянкою за межами, визначеними згідно судової будівельно-технічної експертизи від 07.12.2010р. Провадження по справі закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016р. закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_20 та ОСОБА_2 на вказану ухвалу про мирову угоду, оскільки права та інтереси цих осіб оскаржуваною ухвалою не вирішувались.

Цю ухвалу скасовано ухвалою ВССУ від 08.11.2017р., а справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду, а саме, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_20 та ОСОБА_2 на ухвалу про визнання мирової угоди ( т. 4а.с. 4-6).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.05.2018р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та правонаступника померлої ОСОБА_20 - ОСОБА_1 , оскаржувана ухвала про мирову угоду скасована, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу про мирову угоду, апеляційний суд вказував, що апелянти є користувачами суміжної земельної ділянки, а оскаржуваною ухвалою про визнання мирової угоди фактично визначені нові межі земельної ділянки у спосіб, що унеможливлює їх право користування належним їм житловим будинком ( т. 4 а.с. 31-34). Тому апеляційний суд передав справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

В ході нового розгляду справи ухвалою суду від 25.07.2019р. було витребувано у КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради копії матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 та інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 ( т. 4 а.с. 160).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1988 на праві спільної часткової власності належить 1/10 частина садиби АДРЕСА_1 , яка відповідно до рішення Бердянського міськвиконкому від 22.06.1953 № 359 розташована на земельній ділянці, площею 1350,8 кв.м. Співвласниками садиби є відповідачі у справі: ОСОБА_6 - 1/І0 частка, ОСОБА_7 - 1/15 частка, ОСОБА_4 -3/20 часток.

З`ясовано, що садиба АДРЕСА_1 складається з жилого будинку «А», жилого будинку «Б», сіней «а, а2, а5, аб» ґанку до «а2», ґанку до «Б», вбиральні «Ф1», душу «Г», сараю «В», воріт № 3, № 7, парканів № 8,11,5,2, замощення III, зливної ями № 6, хвірток № 9. Встановлено, що в рахунок належної позивачу 1/10 частки він користується жилим будинком «Б» та сараєм «В», що побудовані ним в результаті віднов-лення на тому ж місці, де були раніше розташовані належні позивачу квартира АДРЕСА_2 в житловому будинку «Е» та сарай «С4».

Рішенням виконкому Бердянської міської ради № 359 від 22.06.1953 за садибою по АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка площею 1350,8 кв. м.

Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу УРСР 1970 року, що діяв на час набуття ОСОБА_3 права власності на частку у житловому будинку АДРЕСА_1 , - разом із правом власності на жилий будинок до громадянина переходило право користування земельною ділянкою, якщо будинок був розташований на землях міст або селищ міського типу.

Відповідно до п. 7 розділу X Земельного кодексу України ( 2002р.), громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

В пункті 5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України №10-1391/0/4-12 від 27.09.2012 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» роз`яснено, що «чинний ЗК України встановлює підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування ( частина 2 ст. 116). Однак громадяни і юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Отже, підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний ЗК України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки».

Таким чином, до співвласників садиби по АДРЕСА_1 , в тому числі і до ОСОБА_3 , перейшло право користування земельною ділянкою. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 здійснював весь час оплату за землю за цією адресою і заборгованості не мається.

Вищезазначені обставини встановлені судовими рішеннями Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.09.2009р. у справі № 2-1579/09 та Апеляційного суду Запорізької області від 23.12.2009р. у справі № 22-4924/09, а тому в силу положень ч. 4 статті 82 ЦПК України не потребують доказування в цій справі у спорі між тими ж сторонами.

Згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03.10.2002р. № 605 «Про погашення правовстановлюючих документів на частини домобудування» правовстановлюючі документи на частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , агрокомбінату «Азовський» були погашені, а також рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.09.2009р. була скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_10 на 1/10 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , - у зв`язку із чим відповідно до відомостей Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради домоволодіння АДРЕСА_1 не складає одиницю ( 1/10 ( частка ОСОБА_3) + 1/10 ( частка ОСОБА_6) + 1/15 ( частка ОСОБА_11 ) + 3/20 (частка ОСОБА_12 ))= 5/12часток.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України розмір часток у праві спільної часткової власності може бути встановлений за домовленістю співвласників.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом було встановлено, що сторони по справі позбавлені можливості встановити розмір часток у праві спільної часткової власності за домовленістю за відсутності згоди на це всіх співвласників.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо мо-жливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55, затвердженою наказом Мі-ністерством з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 25.07.2019р. ( т. 4 а.с. 161-162) призначено комплексну земельно-технічну експертизу та будівельно-технічну експертизу, яку доручено провести судовому експерту Персову Ю.А., на вирішення якої поставлені такі питання:

1)Чи є порушення межі (накладення) земельних ділянок АДРЕСА_1 (без врахування виділу в окреме домоволодіння АДРЕСА_1 ) та земельної ділянки АДРЕСА_1 відносно до меж зазначених ділянок відповідно до матеріалів КПТІ БМР по обміру та реєстрації документів на право користування земельними ділянками міста Осипенка, затверджених рішенням виконкому Осипенківської міської ради депутатів від 22.06.1953р. № 359. Якщо є такі порушення, то в чому вони полягають?

2)Чи можливо перерахувати та привести ідеальні частки співвласників до реальних часток з урахуванням складеного порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 між співвласниками наступним чином: за ОСОБА_3 - на 59/240 часток, ОСОБА_6 - на 59/240 часок, ОСОБА_5 - на 51/240 частку, ОСОБА_12 - на 71/240 частку. Якщо ні, здійснити перерахунок.

3)Чи є технічна можливість виділити в натурі в ціле окреме домоволодіння частку ОСОБА_3 в рахунок його частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку «Б», сараю «В» (без врахування виділу домоволодіння по АДРЕСА_1 ).

4)Які можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 з одного боку та іншими співвласниками з іншого, з врахуванням фактичного порядку користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками.

Висновком судової земельно-технічної і будівельно-технічної експертизи № 242/244 від 21.12.2019р. встановлено факт перетину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з суміжної ділянкою по АДРЕСА_4 , яка за публічною кадастровою картою України має кадастровий номер :09:011:0547, в частині земельної ділянки, що має форму прямокутника у плані та лінійні проміри між точками повороту по периметру за годинниковою стрілкою від будівлі житлового будинку літ. А по АДРЕСА_4 : 2,20 м, 0,61 м, 4,40 м, 2,20 м, площею 11,02 кв. м (у додатку № 1 заштриховано земельним кольором), на якій розташована прибудова літ. «а9» до житлового будинку літ. А по АДРЕСА_4 , яка за матеріалами справи зазначена як самочинно збудована ( т. 4 а.с. 172-173).

Експертом також зазначено, що вирахувати розмір реальної частки співвласника ОСОБА_5 та відповідно провести розрахунок реальних часток інших співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в спільній частковій власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 технічно неможливо, оскільки ОСОБА_5 на місці зруйнованого житлового будинку збудовано новий загальною площею 51,6 кв. м, який не введено в експлуатацію та не зареєстровано.

Разом з тим, експерт вважав за можливе розділити 7/12 ідеальних часток порівну між усіма співвласниками, визначивши кожному наступну ідеальну частку у будинку: ОСОБА_3 - 59/240 часток, ОСОБА_6 - 59/240 часток, ОСОБА_5 - 51/240 частка, ОСОБА_4 - 71/240 частки ( т. 4 а.с. 174).

При визначенні порядку користування земельною ділянкою, встановивши, що по межі домоволодінь 14 і 12 існує накладення у вигляді ділянки прямокутної форми розміром 11,02 кв. м, експерт використав ТЕХНІЧНІ ВКАЗІВКИ щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних і юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах, затверджені Державним комітетом України по земельних ресурсах 18.05.1998р., згідно з пунктом 5.5 яких удосконалення зовнішніх

меж земельних ділянок здійснюється за згодою їх власників та інших осіб, майнові

інтереси яких пов`язані з цими ділянками (орендарів, заставоутримувачів тощо).

Якщо при удосконаленні меж зміна площі кожної з земельних ділянок не перевищує 6 %, то вважається, що земельна власність залишилася незмінною, і права власників не анулюються. Якщо зміна площі земельних ділянок перевищує 6 %, то цей факт розглядається як скасування старої та утворення нової земельної ділянки, про що готується новий роз-порядчий документ на право власності (користування) землею.

Визначивши, що зміна площі внаслідок накладення ділянок 12 та 14 по межі не

перевищує 6 %, експерт визнав можливим визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 .

В той же час, судом сусідні землекористувачі, земельна ділянка яких розташована за адресою АДРЕСА_4 , були притягнуті до участі у справі як треті особи. Останні вважали, що визначенням порядку користування сусідньою ділянкою в будь-якому разі порушуються їх права, бо вихід з їх будинку мається саме в бік ділянки сторін у справі.

З`ясуваши, що земельна ділянка по АДРЕСА_4 має кадастровий номер, та до неї включено по межі 11,02 кв. м із землі будинковолодіння по АДРЕСА_1 по межі з сусідом, експерт відповідно до приписів п. 5.5 Технічних вказівок визначав порядок користування земельною ділянкою площею 1350,8 кв. м. За підрахованим розміру ідеальних часток у будинку, експерт визначив, що ОСОБА_3 у користування підлягає виділенню частина земельної ділянки площею 332,05 кв. м.

В дослідженні експерт зазначає, що за рахунок забудови, яка склалась, окремі відстані від конструктивних стін до деяких будівель забезпечені не в повному обсязі. Ремонт і обслуговування цих будівель здійснюється за домовленістю між співвласниками ОСОБА_3 і ОСОБА_5 і власниками суміжних домоволодінь. А у разі відсутності такої домовленості ремонт і обслуговування будівель може здійснюватись шляхом встановлення відповідних сервітутів за окремими позовами. Тому експертом було запропоновано два варіанти користування земельною ділянко АДРЕСА_1 .

В уточненому позові після отримання висновку експертизи, ОСОБА_3 обрав порядок користування земельною ділянкою за варіантом ІІ, згідно з яким йому виділяється в користування 0,0317 кв. м землі, що на 15,05 кв. м менше, ніж припадає на його ідеальну частку у будівлях.

З урахуванням встановлених у справі обставин, висновку експертизи та, застосувавши приписи ст.ст. 357, 358, 364 ЦК України, суд першої інстанції вважав позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтованими, тому задовольнив його позов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказують, що, ухвалюючи рішення в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, суд не встановив розмір спірної земельної ділянки, її цільове призначення, не врахував, що вона була надана у тимчасове користування та не перевірив, чи не сплив цей тимчасовий термін.

Між тим, суд ці обставини встановив, навівши ретельний та аргументований аналіз з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи.

Так, суд вказував, що рішенням виконкому Бердянської міської ради № 359 від 22.06.1953 за садибою по АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка площею 1350,8 кв.м.

З протоколу № 20 засідання виконкому Осипенківської міської ради від 22.06.1953р. параграф 11 п. 4 слідує, що у тимчасове користування залишаються земельні ділянки громадян під домобудівництвами, на які відсутні правовстановлюючі документи, зокрема, по

АДРЕСА_5 розміром 1350,8 кв. м ( т. 2 а.с. 140).

Між тим, з цього часу будинковолодіння по АДРЕСА_5 пройшло реєстрацію в БТІ, а власник земельної ділянки в особі БМР цю ділянку не витребував та питання про її повернення не ініціював. У цій справі, будучи залученою до участі у справі в якості відповідача, Бердянська міська рада проти задоволення позову не заперечувала.

Тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що в силу приписів статті 90 Земельного кодексу УРСР 1970 року, що діяв на час набуття ОСОБА_3 права власності на частку у житловому будинку АДРЕСА_1 , разом із правом власності на жилий будинок до громадянина переходило право користування земельною ділянкою, якщо будинок був розташований на землях міст або селищ міського типу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до п. 7 розділу X Земельного кодексу України ( 2002р.), громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно з частиною 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок, будівлю або споруду.

При застосуванні положень статті 120 ЗУ України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності (користування) на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (користування).

Підстав вважати, що сторони у справі незаконно користуються земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_5 , у апеляційного суду не мається.

Що стосується рішень судів, якими захищались порушені права сусідніх землекористувачі по АДРЕСА_4 в особі ОСОБА_20 , а після її смерті - правонаступника ОСОБА_1 , з приводу земельних відносин, то колегія встановила такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що спори між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (в минулому з її спадкодавцем ОСОБА_20 ) з приводу усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою відбувались систематично, в тому числі, в судовому порядку.

Так, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2013р. задоволено позов міжрайонної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі БМР до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_20 ; зобов`язано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 шляхом демонтажу паркану та повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській раді.

23.06.2014р. було закінчено виконавче провадження у зв`язку із знесенням паркану.

Встановлено, що земельна ділянка АДРЕСА_1 була сформована після ухвалення першого рішення про виділення частки ОСОБА_3 в окреме домоволодіння, яке в подальшому було скасовано.

На час прийняття рішення в цій цивільній справі, яке наразі переглядається апеляційним судом, такого окремого адресу не існує, а земельні ділянки існують тільки за адресою АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

Вказаним рішенням від 25 липня 2013р. встановлено, що земельні ділянки по АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 не приватизовані, у власність та користування не передавались. На неоформленій земельній ділянці площею 0,00327 га ОСОБА_3 побудував паркан, яким заклав вхідні двері до будинку АДРЕСА_6 , у якому проживає ОСОБА_20 , а також паркан збудовано з порушенням п. 3.25 ДБН «Містобудування планування та забудови міських та сільських поселень».

Вказані факти створили преюдицію і для іншої справи № 310/4896/15 у спорі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа БМР, про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017р. скасовано рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2017р., яким було відмовлено у задоволенні обох позовів, в частині вирішення позову ОСОБА_1 . Її позов задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною їй частиною у будинку АДРЕСА_6 шляхом демонтажу цегляного паркану на відстань 3 метрів від фундаменту бокової стіни цього будинку.

Це рішення апеляційного суду залишено без змін постановою ВС від 11.11.2019р. за касаційною скаргою ОСОБА_3 ( т. 4 а.с. 230-236).

Хоча ОСОБА_3 було відмовлено в позові про знесення прибудови «9а», але не через те, що вона не є самочинною, а у зв`зку з тим, що власником земельної ділянки є територіальна громада в особі БМР, а між сторонами не було узгоджено порядку користування земельними ділянками.

Між тим, на часом розгляду цієї справи, що наразі переглядається апеляційним судом, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_4 є сформованою, за публічною картою України має кадастровий номер :09:011:0547.

Статтею 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч. 1, 4 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 , користувачами якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як об`єкт цивільного права сформована, має встановлені межі.

Тому порушення прав третіх осіб у цій справі, про які наголошують у своїй апеляційній скарзі, мають випливати з порушення вже встановлених меж цієї ділянки.

Саме про визначення порядку користування у цій справі просив ОСОБА_3 , та його вимоги базуються на висновках експертиз, проведених у цій справі, яких не було у тій справі, у якій спір виник з приводу спорудженого паркану на межі, який зобов`язано було ОСОБА_3 знести.

А тому обставини тих раніше розглянутих справ не створюють преюдиції для цієї справи. У тій справі не були встановлені межі земельних ділянок сторін в натурі, та рішення апеляційного суду від 13.07.2017р. базувалось лише на тому, що знесений на підставі іншого судового рішення паркан, який спорудив ОСОБА_3 на межі з домоволодінням АДРЕСА_4 , ним було споруджено в подальшому знову на тому ж місці.

Натомість, при розгляді цієї справи земельній ділянці АДРЕСА_4 вже було присвоєно кадастровий номер, що означає, що у кадастровому плані зафіксовано її конфігурацію, і це було враховано експертом при дослідженні в ході призначеної судом експертизи.

Так, згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 242/244 від 21.12.2019р., земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 є сформованою, та за публічною картою України має кадастровий номер :09:011:0547.

Дослідивши місце розташування та конфігурацію сусідніх земельних ділянок, експерт встановив такі обставини.

За планом встановлення граничних знаків будівельного кварталу на місцевості, земельна ділянка загальною площею 1350,8 кв. м по АДРЕСА_5 мала форму багатокутника у плані та лінійні проміри між точками повороту по периметру за годинниковою стрілкою від АДРЕСА_7 : 63,0 м. 19,3 м. 2,8 м. 3,73 м. 10,2 м. 11,4 м. 21, 0 м. 13,8 м. 21,4 м. ( т. 4 а.с. 172-зворот).

Співставленням лінійних промірів між поворотними точками, що відображені у плані встановлення граничних знаків будівельного кварталу на місцевості земельної ділянки АДРЕСА_1 за рішенням виконкому Бердянської міської ради (Осипенківської) № 359 від 22.06.1953р. з лінійними промірами між поворотними точками, що відображені у плані земельної ділянки АДРЕСА_4 , яка за публічною кадастровою картою України має кадастровий номер :09:011:0547, судовим експертом встановлена часткова невідповідність конфігурації, точок повороту вздовж спільної межі земельних ділянок АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 .

Судовим експертом встановлено факт перетину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з сусідньою земельною ділянкою по АДРЕСА_4 в частині земельної ділянки, що має форму прямокутника у плані та лінійні проміри між точками повороту по периметру за годинниковою стрілкою від житлового будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_4 : 2.20 м. 0,61 м. 4,40 м. 2,2 м., площею 11,02 кв. м (у додатку № 1 заштриховано земельним кольором), на якій розташована прибудова літ «А9» до житлового будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_4 . Прибудова літ. «а9» у матеріалах цивільної справи позначена як самочинна ( т. 4 а.с. 172-173, 180, 181).

З матеріалів експертизи вбачається, що як за першим, так і за другим варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_5 , з користування позивача ОСОБА_3 виключається частина земельної ділянки, на якій знаходиться прибудова «а9», належна до сусіднього домоволодіння АДРЕСА_6 , яку експерт визначив як самочинну.

Отже, позивач погодився на другий варіант визначення порядку користування закріпленою за домоволодіння АДРЕСА_1 земельною ділянкою, яким враховано перетин земельних ділянок на площі 11,02 кв. м, але ця частка перетину земельних ділянок залишилась у користуванні третіх осіб, а не була виділена позивачеві.

Крім того, з плану будинку в технічному паспорті на житловий будинок

АДРЕСА_4 вбачається, що з приміщення прибудови «а9» з житлового будинку літ. «А» (квартира АДРЕСА_8 ) організовано вихід на АДРЕСА_7 , а не в бік домоволодіння АДРЕСА_5 . Також вбачається, що інші квартири житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «А 1» не мають організованих виходів в бік житлового будинку АДРЕСА_1 , а навпаки, виходи з них організовані в протилежний бік - у двір житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 .

Запропоновані судовим експертом у експертному дослідженні варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 виконані з врахуванням наявної встановленої межі з сусідньою земельною ділянкою АДРЕСА_6 .

Доводи апеляційної скарги щодо перешкоджання проводити ремонти та обслуговувати

своє домоволодіння визначеним порядком користування сусідньою земельною ділянкою є

безпідставними.

Так, в експертизі встановлено, що за рахунок забудови, яка склалась на земельній ділянці АДРЕСА_1 , та на сусідній земельній ділянці АДРЕСА_6 , окремі відстані від конструкцій стін деяких будівель забезпечені не в повному обсязі, тому ремонт і обслуговування цих будівель слід здійснювати за домовленістю, а у разі її відсутності - шляхом встановлення відповідних сервітутів за окремими вимогами співвласників (позовами).

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено порушень прав третіх осіб

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визначеним порядком користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 між співвласниками цього домоволодіння за варіантом ІІ судової земельно-технічної експертизи.

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необґрунтованою, тому відповідно до вимог статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 лютого 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Кримська О.М.