Номер провадження: 22-ц/813/4178/22
Номер справи місцевого суду: 522/4306/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 03 серпня 2021 року у складі судді Свяченої Ю.Б.,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020.

Заява обґрунтована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасовано, у зв`язку з чим заходи забезпечення позову повинні бути скасовані.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 03 серпня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року шляхом накладення арешту на грошові коштів, які знаходяться на банківських рахунках у банках України, окрім рахунків на яких знаходиться заробітна плата та пенсія, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , у межах суми, що дорівнює 133812 євро 69 центів.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, ухвалити нову про залишення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 26.03.2020 - без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_5 просила суд надати дозвіл на виконання на території України рішення Талліннського окружного суду від 27 жовтня 2017 року по справі №2-13-5799 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 133 812,69 євро на відшкодування зайвого отриманого спільного майна. На даний час, в межах даної справи, постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасовано, матеріали звернення повернуто заявнику для звернення до компетентного суду. Втім, боржник неодноразово ухиляється від виконання рішень судів, шахрайськими діями постійно ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_6 . На даний час, на території Естонії, знаходиться справа про стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів на користь ОСОБА_5 , адже, між сторонами і досі не вирішено спір щодо сумісно нажитого майна. Після винесення рішення Талліннського окружного суду від 27 жовтня 2017 року по справі №2-13-5799, ОСОБА_5 намагалася виконати його на території Естонії, Російської Федерації, однак, ОСОБА_4 постійно встигав зняти/перевести усі свої кошти на інші рахунки та ухиляється від виконання рішення. Лише на території України ОСОБА_5 змогла захистити свої права та встигла арештувати кошти боржника в межах необхідної суми. У випадку скасування заходів забезпечення позову на даний час боржник знову зніме/приховає усі кошти і стягувач не зможе реалізувати рішення про стягнення заборгованості перед нею. Таким чином, Україна, це вже третя країна, у якій стягувач намагається виконати рішення, але, лише в Україні, стягувачу вдалося встигнути арештувати банківські рахунки боржника, поки на них є хоч якісь кошти.

05.01.2022 ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на сьогоднішній день виконання рішення Таллінського окружного суду від 27 жовтня 2017 року у справі №2-13-5799, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 133 324,37 євро свідчить про відсутність предмету спору та як наслідок виключає наявність будь-яких правових підстав для продовження існування арешту на банківських рахунках ОСОБА_2 .

26.01.2022 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи, який призначено на 27.01.2022 проводити без його участі.

26.01.2022 від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою стягувача.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, заява представника апелянта є повторною і до неї не долучено докази наявності поважних причин неявки, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, апеляційний суд відхиляє клопотання апелянта про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі N361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 18.02.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року, суд виходив з того, що зникли підстави для забезпечення позову, оскільки ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року про визнання на території України рішення іноземного суду Таллінського окружного суду від 27 жовтня 2017 року по справі N 2-13-5799 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 133 324, 37 євро на відшкодування зайвого отриманого спільного майна та надання дозволу на виконання на території України вказаного рішення іноземного суду, постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року скасовано.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного Таллінського окружного суду від 27 жовтня 2017 року у справі №2-13-5799 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 133324, 37 євро на відшкодування зайво отриманого спільного майна.

Клопотання обґрунтовувала тим, що рішення Талліннського окружного суду від 27 жовтня 2017 року вступило в законну силу 19 лютого 2018 року та виконано на території Естонії лише частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь заявника грошові кошти у розмірі 933, 31 євро.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року за заявою ОСОБА_1 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках у банках України, окрім рахунків на яких знаходиться заробітна плата та пенсія, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , у межах суми, що дорівнює 133812,69 євро.

14 грудня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду Таллінського окружного суду від 27 жовтня 2017 року у справі № 2-13-5799 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 133 324, 37 євро на відшкодування зайвого отриманого спільного майна- задоволено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року скасовано, матеріали звернення повернуто заявнику для звернення до компетентного суду. Вказана постанова набирає законної сили з дня прийняття. Відомості про її оскарження в касаційному порядку на час вирішення справи відсутні, відтак ОСОБА_5 погодилася з висновками суду апеляційної інстанції щодо недотримання порядку звернення до суду.

ОСОБА_2 24 червня 2021 року звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020.

Отже, вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що обставини, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову, змінились, адже клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, яке забезпечувалося, залишено без задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Талліннського окружного суду від 27 жовтня 2017 року по справі №2-13-5799 на виконується боржником не впливає на вирішення питання щодо скасування забезпечення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, в задоволенні якого відмовлено.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 18.02.2022.

Головуючий:

Судді: