Справа №: 398/3326/21
провадження №: 2/398/304/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" лютого 2022 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Нероди Л.М.,

з участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 398/3326/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із зазначеним позовом, у якому просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 04 квітня 2020 року за реєстровим номером 6015 про стягнення з неї, позивача, кредитної заборгованості у сумі 24 364,80 грн на користь ТОВ «Алекскредит» таким, що не підлягає виконанню.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 6015 про стягнення з позивача кредитної заборгованості у сумі 24 364,80 грн.

Станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», внесений постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року у Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, втратив чинність, тому приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. мав право видати виконавчий напис лише за умови пред`явлення йому оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Позивач вважає, що розрахунок заборгованості, наданий відповідачем нотаріусу, не відповідає дійсності, відповідач свідомо надав нотаріусу неповну інформацію у довідці-розрахунку, намагаючись ввести в оману нотаріуса щодо розміру платежів, відсотків, комісій.

На думку позивача, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, не перевірив наявність повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості і необхідність її погашення. Пропуск спеціальних та загальних строків позовної давності унеможливлює застосування безспірного вирішення питання шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору.

Позивач та її представник про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду направив заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав.

ПОЗИЦІЯ ТРЕТІХ ОСІБ

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А. від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 07 грудня 2021 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27 вересня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2746302, за яким товариство, як кредитодавець, надало ОСОБА_1 , як позичальнику, кредит у сумі 12 000,00 грн. з базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7 %, акційною ставкою або ставкою за програмою лояльності за один день користування кредитом 1,02 % (реальна процентна ставка 372,30 грн.), з узгодженим строком повернення кредиту до 07.10.2019 року (включно).

05.10.2019 року між ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 2746302 від 27.09.2019. Згідно додаткової угоди було змінено дату погашення кредиту на 06.11.2019 року, збільшено реальну процентну ставку до 387,51 % та змінено інші умови.

04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором № 2746302 від 27 вересня 2019 року в загальній сумі 25 764,80 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 12 000,00 грн., простроченої заборгованості за комісією 0,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 12 364,80 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту 0,00 грн., строкової заборгованості за комісією 0,00 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями 0,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1 400,00 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 07 листопада 2019 року до 31 січня 2020 року.

ОЦІНКА СУДУ

У позовній заяві позивач зазначила, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі кредитного договору, при цьому, на час вчинення виконавчого напису, кредитні договори, не посвідчені нотаріально, не входили до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Позивач також не погоджується з сумою заборгованості, зазначає, що розмір кредитної заборгованості розрахований невірно.

Вказаний факт доводить те, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за договором про надання кредиту № 2746302 від 27.09.2019 року, на підставі якого видано оспорюваний виконавчий напис, тому заборгованість по вказаному кредитному договору не є безспірною. При цьому, саме безспірність заборгованості є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріусом, а в даному випадку вказану вимогу не дотримано.

Крім того, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі та не посвідченого нотаріально, що не передбачено чинним законодавством України, тобто позивачем доведено, що виконавчий напис вчинено з порушенням нотаріусом процедури його вчинення та відповідачем на спростування зазначеного не надано жодних доказів.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 04 квітня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акта стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04 квітня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Отже, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише щодо нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Тобто, з викладеного вище вбачається, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, тому приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально, тому оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18) викладений правовий висновок, що боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами).

Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн., який був сплачений за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, який вчинено 04 квітня 2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 6015, та яким з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2746302 від 27 вересня 2019 року у загальному розмірі 25 764 (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн 80 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

представник позивача адвокат Мунтян Володимир Іванович, адреса: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Першотравнева, 18;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12-А, ;

третя особа:

приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 15, оф. 6.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА